ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

13 жовтня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/1919/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Білак С.В., Олефіренко Н.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.05.2021 р. (суддя Максименко Л.Я., повне судове рішення складено 21.05.2021 р.) в справі № 280/1919/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій,  оформлених протоколом засідання комісії Міністерства оборони України №165 від 10 грудня 2020 року, щодо відмови в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності II групи, що настала внаслідок травми, пов`язаної з проходженням військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії; зобов`язання Міністерство оборони України призначити та виплатити  одноразову грошову допомогу у зв`язку зі встановленням інвалідності II групи, що настала внаслідок травми, пов`язаної з проходженням військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»  та ст. ст. 16 - 16-3  Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2018 р.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21.05.2021 р. в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення  з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт вказує, що 2 група інвалідності йому була встановлена повторно 20.11.2018 р., тому  він має право на одноразову грошову допомогу  відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»  та ст. ст. 16 - 16-3  Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». При цьому вважає,  що право на отримання одноразової грошової допомоги не пов`язується з часом та місцем звільнення з військової служби, а пов`язується із фактом та часом встановлення інвалідності військовослужбовцю, який звільнений з військової служби, яка настала внаслідок захворювання, отриманого під час виконання обов`язків військової служби, незалежно від строку, що минув з часу звільнення з військової служби. Посилається у цьому питанні на постанови Верховного Суду України від 18.11.2014 р. в справі № 21-446а15 та від 21.04.2015 р. в справі № 21-135а15.
Зазначає, що довідкою Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації підтверджено, що  він приймав участь в бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан, не перебував  ні в стані алкогольного, ні наркотичного сп`яніння. Протоколом Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України № 3643 від 29.12.2018 р. встановлено,  що захворювання не пов`язане із вчиненням кримінального або адміністративного правопорушення, або не є наслідком вчинення дій в стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Крім того, вказує, що судом першої інстанції проігнорована позиція, викладена в постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 08.10.2020 р. в справі № 280/641/20 за його позовом, а також в постанові Верховного Суду від 22.03.2018 р. в справі № 278/307/17, від 15.07.2020 р. в справі № 240/10153/19, а також в постанові від 09.11.2018 р. в справі № 759/5707/16-а, яка полягає у тому, що право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності та, відповідно, визначається положеннями законодавства, яке було чинним саме на той момент, та встановлювало, зокрема, порядок отримання та розмір такої допомоги. Тому вважає, що оскільки інвалідність вперше встановлена до 01.01.2014 р., а зміна групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності відбулись після січня 2014 року, то обмеження строком до таких правовідносин не застосовується. При цьому зазначає, що одноразову грошову допомогу він ніколи не отримував.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.
Справа судом розглянута  без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути   задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив  військову строкову службу з 31 липня 1986 року по 11 квітня 1987 року та згідно з архівною довідкою Центрального архіву Російської Федерації від 11.10.2002 брав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан.
Згідно з випискою з акту освідування МСЕК до довідки ВТЕ-26 №031734 ОСОБА_1 22.04.1997 встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок травми, отриманої у період проходження військової служби в ДРА.
Згідно з довідкою та випискою з акту огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ №1022266 ОСОБА_1 при повторному огляді 20.11.2018 встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок травми, отриманої у період проходження військової служби в ДРА.
З метою реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, позивач звернувся до Запорізького обласного військового комісаріату із відповідною заявою та копіями документів.
Рішенням Міністерства оборони України, оформленим пунктом 16 протоколу № 69 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 31 травня 2019 року  відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , якого звільнено зі строкової військової служби 12.05.1987 та 22.04.1997 визнано інвалідом IІI групи внаслідок травми, пов`язаної з проходженням військової служби.
                              Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.10.2020 у справі №280/641/20 визнано протиправним рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України №69 від 31 травня 2019 року, щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності II групи, яка настала внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії; зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності II групи, яка настала внаслідок травми, отриманої у період проходження військової служби та пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, з урахуванням висновків суду.
Рішенням Міністерства оборони України, оформленим протоколом № 165 від 10.12.2020 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . Причиною відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги стало, зокрема, те, що позивачем не надано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, як того вимагає пункт 11 Порядку №975, а довідка медико-соціальної експертної комісії від 20.11.2018 серія АВ №1022266 не є документом, що свідчить про обставини поранення (контузії, травми, каліцтва).    
Оскільки надані позивачем документи на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: акт № 1188 судово-медичного дослідження від 17.04.1997, довідка серії МСЕ № 118316 від 05.05.1998, виписка з акту огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки сер.ВТЄ-26 №031734, виписка з акту огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ № 1022266, протокол ЦВЛК,    не містять відомостей про обставини поранення, травми, контузії та захворювання позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, тому не є належними документами, що вказують на причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання позивача, як й довідка Центрального архіву Міністерства оборони РФ від 11.10.2002, оскільки остання підтверджує лише факт проходження позивачем служби у військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та її участь у бойових діях в період з 05.04.1986 по 09.04.1987 на території Республіки Афганістан, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на відсутність документів на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва).
Застосувавши  висновки Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, викладені у постанові від 15.07.2020 у справі № 240/10153/19, суд першої інстанції вважав, що повторний огляд, за наслідками якого позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності, відбувся 02.10.2018, а первинно інвалідність ІІІ групи встановлено з 26.06.2012, тобто оскільки між цими подіями минуло понад два роки, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.
Крім того,   статтею 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка діяла на час настання ІІ групи інвалідності позивача, не передбачалось можливості отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби, позивачу ІІ групу інвалідності встановлено 20.11.2018 в період, коли законодавством не було передбачено отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби, тому суд першої інстанції визнав обґрунтованим рішення відповідача про відмову у призначення одноразової грошової допомоги позивачу.
Суд визнає обґрунтованим  висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , рядовий запасу, проходив  строкову військову службу з 14.02.1986 р. по 12.05.1987 р.,  в тому числі на території Республіки Афганістан з   05.04.1986 р. по 09.04.1987  р., де  велись бойові дії, що підтверджено архівною довідкою Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації (а.с. 16).
Згідно з випискою з акту огляду МСЕК до довідки ВТЕ-26 №  031734 ОСОБА_1 22.04.1997 р. встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок травми, отриманої у період проходження військової служби в ДРА. 
Відповідно до довідки та виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ №  1022266 ОСОБА_1  при повторному огляді 20.11.2018 встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок травми, отриманої у період проходження військової служби в ДРА.
Рішенням Міністерства оборони України, оформленим пунктом 16 протоколу від 31.05.2019 р. № 69 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , якого звільнено зі строкової військової служби 12.05.1987 р. та 22.04.1997 р. визнано інвалідом IІI групи внаслідок травми, пов`язаної з проходженням військової служби.
                              Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.10.2020 р. у справі №280/641/20 визнано протиправним рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України №69 від 31 травня 2019 року, щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності II групи, яка настала внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії; зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності II групи, яка настала внаслідок травми, отриманої у період проходження військової служби та пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, з урахуванням висновків суду.
На виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 08.10.2020 р. в справі № 280/641/20 комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, повторно  розглянуто питання призначення позивачу одноразової грошової допомоги.
Відповідно до протоколу № 165 від 10.12.2020 р. засідання комісії Міністерства оборони України  з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, ОСОБА_1 , якого 12.05.1987 р. звільнено зі строкової військової служби та 22.04.1997 р. під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю 3 групи внаслідок  травми, пов`язаної з проходженням військової служби, а 20.11.2018 р. під час повторного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю 2 групи внаслідок травми, пов`язаної з проходженням військової служби (довідка МСЕК серії АВ № 1022266 від 20.11.2018 р.), відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги. В протоколі зазначено, що заявником не подано документ, який свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), який передбачено пунктом 11 Порядку № 975, а довідка МСЕК від 20.11.2018 р. серії АВ № 1022266 не є документом, що свідчить про обставини поранення.
Враховуючи правову позицію Верховного Суду стосовно необхідності подання документів, що свідчать про причини та обставини отриманого ОСОБА_1  поранення (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи) комісія дійшла висновку про відмову у призначення допомоги (а.с. 22).  
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі – Закон № 2011-ХІІ), який також  встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, відповідно до частини першої статті  3 якого дія цього Закону поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ в редакції, що діяла на час встановлення інвалідності, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Статтею 16-2 Закону № 2011-ХІІ визначено розмір одноразової грошово допомоги.
Як встановлено частиною шостою  статті 16-3 Закону № 2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975   затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі – Порядок № 975)
За приписами статті 16-4  Закону № 2011-ХІІ призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Аналогічні приписи містяться й в п. 19 Порядку № 975, відповідно до якого призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Пунктом 11 Порядку № 975 встановлено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Тобто, для підтвердження відсутності підстав, за якими одноразова грошова допомога не призначається та не виплачується, особа повинна надати  копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
В спірному  випадку позивачем не надано до заяви про призначення одноразової грошової допомоги документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Порядок № 975 не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).
При цьому  подання до Міноборони відповідного рішення військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не виключає необхідності подання інших, зазначених у пункті 11 Порядку № 975, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.
Судовою палатою для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 10.04.2019 р. у справі № 822/220/18 викладена правова позиція, за якою відсутність документів, визначених пунктом 11 Порядку № 975, зокрема, про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не встановлює обов`язку Міністерства оборони України для їх витребування та доведення (за відсутності таких документів), що позивач отримав поранення (контузію, травму, каліцтво) при вчиненні кримінального чи адміністративного правопорушення, або у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, оскільки відповідна комісія Міністерства оборони України приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги виключно на підставі документів, які надійшли від обласного військового комісаріату. Відповідальними за повноту та достовірність документів, визначених пунктом 11 Порядку № 975, є заявник та обласний військовий комісаріат за його місцем проживання.
З огляду на заявницький характер відносин між особою, яка звертається за призначенням одноразової грошової допомоги, та Міністерством оборони України, обов`язок довести зазначені обставини шляхом подання до комісії Міністерства оборони України достовірних документів про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) покладено на заявника. Такий документ не обов`язково повинен мати форму акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини, оскільки до уваги можуть бути взяті інші достовірні документи.
З урахуванням наведеного, Судова палата для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у цій справі відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах в частині визнання актів судово-медичного дослідження та витягів з протоколу військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, достатніми та належними доказами, у розумінні пункту 11 Порядку № 975, що свідчать про причини та обставини поранення (травми, контузії та захворювання) військовослужбовця, викладених у постановах Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 729/426/17, від 21.08.2018 у справі № 295/13892/16-а, від 23.10.2018 у справі № 822/3005/17, від 11.12.2018 у справі № 740/1538/17, від 29.01.2019 у справі № 293/342/17, та у розвиток позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 05.10.2018 у справі № 265/7930/16-а, сформулювала наступний правовий висновок.
Документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення.
При цьому, неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міністерства оборони України обов`язку щодо їх витребовування.
У зазначеній справі Судова палата для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду також зазначила, що надана відповідачу разом із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, копія витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії не містить інформацію про обставини поранення позивача, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: акт судово-медичного дослідження та протокол засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону, не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Відтак,  у зв`язку з не наданням позивачем  документу, що свідчить про причини та обставини поранення,  зокрема про те, що поранення  не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, є обґрунтованим рішення комісії Міністерства оборони  про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги.
Посилання апелянта на те, що довідкою Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації підтверджено, що  він приймав участь в бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан, не перебував  ні в стані алкогольного, ні наркотичного сп`яніння, а протоколом Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України № 3643 від 29.12.2018 р. встановлено,  що захворювання не пов`язане із вчиненням кримінального або адміністративного правопорушення, або не є наслідком вчинення дій в стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, суд визнає необґрунтованими, зважаючи на приведені вище висновки Верхового Суду.
Також є незмістовними посилання на військовий квіток, адже військовий квіток не містить відомостей про обставини отримання позивачем травми.
Інші доводи позивача у спростування доводів суду першої інстанції стосовно відсутності у позивача права на одноразову грошову допомогу через те, що між встановленням 3 групи та 2 групи інвалідності  минуло понад два роки, судом не розглядаються, адже виходять за межі предмету доказування. 
Суд зазначає, що предметом доказування є правомірність відмови відповідача у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги з підстав не надання позивачем документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, а інші обставини, яким надана правова оцінка судом першої інстанції, виходять за межі підстав, за якими позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки предметом позову в цій справі є  дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо призначення іншої допомоги, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,   242, 243,   308, 311,  315,   316,   321,   322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.05.2021 р. в справі № 280/1919/21 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.05.2021 р. в справі № 280/1919/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 13.10.2021 р.  та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.
          Повне судове рішення складено 13.10.2021 р.
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко