ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 листопада 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/1569/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Олефіренко Н.А., Чумака С.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 р. (суддя Хилько Л.І.)  в справі № 340/1569/20 за позовом Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання, 
ВСТАНОВИВ:
Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (далі – університет)  звернувся до Кіровоградського  окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми в розмірі 237 054,14 грн. на відшкодування витрат, пов`язаних з  утриманням під час навчання.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 р. позов задоволено,  стягнуто з ОСОБА_1   на користь Харківського національного  університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба суму у розмірі 237 054,14 грн.   на відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання.
          В апеляційній скарзі відповідач  просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України. Крім того, зазначає, що університет не є належним позивачем у справі, позаяк за контрактом відповідні кошти мають відшкодовуватися на користь Міністерства оборони України, а в матеріалах справи відсутні докази, що начальник університету має повноваження діяти в інтересах Міністерства оборони.
Справа судом розглянута  без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена частково з наступних підстав.
          Судом першої інстанції встановлено, що 08.08.2016 р. між Міністерством оборони України в особі начальника Харківського національного університету Повітряних Сил та курсантом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, відповідно до пункту 1 якого відповідач добровільно бере на себе зобов`язання, зокрема відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.
Наказом ТВО начальника Харківського національного університету Повітряних Сил (по стройовій частині) від 26.04.2018 р. №106 з 27.04.2018 р. припинено чинність дії вищевказаного контракту у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.
Згідно із загальним розрахунком №240 від 26.04.2018 р. фактичні витрати, пов`язані з утриманням відповідача, склали 242 154,14 грн., з яких: по грошовому забезпеченню – 186 103,39 грн.; по продовольчому забезпеченню – 40 756,80 грн.; по медичному забезпеченню – 4 250,88 грн.; по оплаті комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв – 11 043,07 грн. 
Відповідача з вказаним розрахунком ознайомлено 26.04.2018 р., що підтверджується його підписом, а також останній погодився з ним та вказав, що зобов`язується частково виплачувати кошти.
Згідно з довідкою від 04.05.2020 р. № 350/176/100-683/926 відповідачем відшкодовано витрати у розмірі 5 100 грн. 
Обов`язок щодо повного відшкодування цих витрат відповідач не виконав.
Оскільки відповідачем витрати в сумі 237 054,14 грн. добровільно не відшкодовано, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про їх примусове стягнення є правомірними та підлягають задоволенню.
Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведений висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 08.08.2016 р. між Міністерством оборони України в особі начальника Харківського національного університету Повітряних Сил та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, за умовами якого відповідач, зокрема, взяв  на себе зобов`язання  відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмову від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.
Наказом  начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (по стройовій частині) від 26.04.2018 р. № 106 молодшого сержанта ОСОБА_1 відраховано з 27.04.2018 р. від подальшого навчання в університеті у зв`язку з розірванням контракту через відмову від проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу та відповідно до пункту 36 Положення про проходження громадянами України військової служби  у Збройних Силах України, припинено чинність дії контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу достроково   у зв`язку із  систематичним невиконанням  умов контракту; утримано суму у розмірі  242 154,14 грн. за період навчання в університеті.
Фактичні витрати, пов`язані з утриманням, становлять  242 154,14 грн.  і складаються з витрат  по грошовому забезпеченню  – 186 103,39 грн., по продовольчому забезпеченню -40 756,80 грн., по речовому забезпеченню -  00,00 грн., по медичному  забезпеченню – 4 250,88 грн., по оплаті комунальних послуг і вартості споживання енергоносіїв  – 11 043,07 грн. 
26.04.2018 р. відповідача під підпис ознайомлено із зазначеним розрахунком. Відповідач зобов`язався частково  виплачувати кошти.
Довідкою позивача підтверджено, що в період з 18.05.2018 р. по 13.02.2020 р.   ОСОБА_1  фактично відшкодовано 5  100 грн., залишок боргу складає 237  054,14 грн.
Спірним під час апеляційного перегляду справи, з огляду на доводи апеляційної скарги,  є питання дотримання позивачем строку звернення до суду у відносинах публічної служби.  
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Згідно з пунктом 17 частини першої  статті 4 КАС України  публічна служба  - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів,  військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Відповідно до частини першої  статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»  від 25.03.1992 р. № 2232-XII (далі – Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з частиною шостою статті 2 Закону № 2232-ХІІ одним із видів військової служби - є військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки.
Частиною п`ятою статті 25 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що   з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону.
За приписами частини десятої статті 25 Закону № 2232-ХІІ курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до  підпунктів "д",  "е",  "є",  "з",  "и"  пункту 1 та  підпунктів "д",  "е",  "є",  "ж",  "з"  пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до  порядку  і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений  постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 р. №964  (далі - Порядок №964), пунктом 7 якого визначено, що у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.
Частиною першою   статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до абзаців першого та другого частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною п`ятою статті 122 КАС встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Установлення процесуальних строків  законом  і судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених  КАС України  певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з позовом, тобто коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У цій справі спірні правовідносини виникли у зв`язку зі звільненням відповідача з публічної служби та виникненням у нього на підставі наказу про звільнення зобов`язання щодо відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням у військовому вищому навчальному закладі.
          За правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 11.02.2021 р. в справі № 360/917/19, спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних із утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої  статті 122 КАС України, якою передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
           Правовідносини в цій справі є аналогічними правовідносин у справі № 360/917/19, адже предметом позову в цій справі є спір стосовно звільнення особи з публічної служби в частині питання обов`язку особи, яка звільнена з публічної служби, відшкодувати органу, в якій ця особа проходила публічну службу, витрати на навчання.
Правову позицію щодо застосування у такій категорії справ місячного строку звернення до суду неодноразово висловлював Верховний Суд, зокрема у постановах від 30 вересня 2019 року в справі №340/685/19, від 10 жовтня 2019 року в справі №140/721/19, від 24 грудня 2019 року в справі №824/284/19-а, від 29 квітня 2020 року в справі №560/1942/19, від 18 червня 2020 року в справі №140/2024/19, від 01 липня 2020 року в справі №400/1758/19, від 13 серпня 2020 року в справі №1.380.2019.001192, від 19 листопада 2020 року в справі №400/2654/19, від  20 листопада 2020 року в справі №160/11957/19, від 21 січня 2021 року в справі №520/1559/2020 та від 28 січня 2021 року в справі №520/6265/2020.
Таким чином, в цій категорії справ необхідно застосовувати встановлений частиною п`ятою  статті 122 КАС України  місячний строк звернення до суду.
Судом встановлено, що відповідача відраховано з навчання, розірвано контракт про проходження військової служби 26.04.2018 р., останній платіж на відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням, відповідачем проведено 13.02.2020 р., а позивач звернувся до суду з цим позовом 15.05.2020 р.
Таким чином, суд доходить до висновку, що позивач звернувся до суду з пропуском місячного строку звернення до адміністративного суду, передбаченого частиною п`ятою  статті 122 КАС України. 
Пропуск строку звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки процесуальним законодавством передбачено можливість визнання судом причини пропуску таких строків поважними, і в такому випадку справа розглядається та вирішується в порядку, встановленому  КАС України.
Поважними причинами пропуску строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, що підтверджені належними і допустимими доказами.
В цьому випадку позивачем не обґрунтовано поважність причин пропуску строку звернення до суду, не поставлено питання визнання причин пропуску такого строку поважними, а судом першої інстанції на ці обставини не звернуто увагу.
За приписами частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Абзацом 1 частини першої статті 319 КАС України встановлено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно  статтями 238,  240  цього Кодексу.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду  з підстав, визначених частинами  третьою  та  четвертою  статті 123 цього Кодексу.
Оскільки позивачем пропущено встановлений частиною п`ятою  статті 122 КАС України  місячний строк для звернення до суду з цим адміністративним позовом і не заявлено про поновлення строку звернення до адміністративного суду,  не наведено поважних причин його пропуску, а судом першої інстанції ці обставини не враховано при вирішенні справи,  судове рішення суду першої інстанції має бути скасовано, а позовна заява залишена без розгляду.
Апеляційна скарга судом задовольняється частково, оскільки вимогами апелянта було скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову, тоді як судом позов залишено без розгляду.
На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 123, 240, 311, 319 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 р.  в справі № 340/1569/20 задовольнити частково.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 р.   в справі № 340/1569/20 за позовом Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання, скасувати.
Залишити позов Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання,  без розгляду.
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття 08.11.2021 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
          Повне судове рішення складено 08.11.2021 р.
   
              Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак