ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" листопада 2021 р.           Справа№ 910/21216/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Алданової  С.О.
суддів:            Зубець  Л.П. 
          Мартюк  А.І. 
 
при секретарі судового засідання Позюбан А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021

у справі № 910/21216/20 (суддя: Данилова М.В.)
за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця»
до Приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк»
за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Текнолоджі Груп»
про стягнення грошових коштів,
за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк» про стягнення грошових коштів.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що у зв`язку з порушенням ТОВ «Трейд Текнолоджі Груп» зобов`язань за договором поставки від 13.06.2019 № ЦЗВ-01-00819-01, у АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Українська залізниця» виникло право на отримання коштів за банківською гарантією № 3053-0619/ТТG15v від 11.06.2019, вимога яка не була задоволена банком.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі № 910/21216/20 позов задоволено.
Стягнуто з ПАТ «Айбокс Банк» на користь АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Українська залізниця» суму банківської гарантії в розмірі 167     803, 20 грн., інфляційні втрати в розмірі 6 812, 80 грн., 3% річних в розмірі 4 759, 00 грн. та судовий збір в розмірі 2       960, 70 грн.
Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, встановивши наявність обставин порушення відповідачем договірних зобов`язань в частині поставки продукції, керуючись ст. ст. 530, 565, 610, 611, 625 ЦК України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ПАТ «Айбокс Банк» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі № 910/21216/20 та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Так, апелянт стверджує, що судом не спростовано доводів відповідача щодо застосування до ТОВ «Трейд Текнолоджі Груп», всупереч приписам ст. 61 Конституції України, подвійної відповідальності за одне й те ж саме порушення умов договору. Також апелянт зазначає, що місцевим господарським судом не було враховано того, що вимога АТ «Українська залізниця» не відповідала умовам банківської гарантії. Крім того відповідач зазначає, що відсутність передбаченої ст. 565 ЦК України повторної вимоги до банку щодо виплати гарантійного платежу за банківською гарантією свідчить про згоду бенефіціара із позицією відповідача та виключає можливість стягнення названої суми в судовому порядку.   
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.08.2021, апеляційна скарга у справі № 910/21216/20 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2021 апеляційну скаргу ПрАТ «Айбокс Банк» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі № 910/21216/20 залишено без руху.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2021, після усунення недоліків апеляційної скарги, поновлено ПрАТ «Айбокс Банк» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі № 910/21216/20; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ «Айбокс Банк» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі № 910/21216/20; розгляд справи призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.
В межах встановлених судом процесуальних строків від АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Українська залізниця» надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона просить рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Заперечуючи проти доводів апелянта, позивач зазначає, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом на підставі повного, всебічного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи з дотриманням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Так позивач зазначає, що можливість стягнення з третьої особи пені та штрафу за порушення строків поставки продукції за договором не залежить від реалізації позивачем свого права на звернення стягнення за банківською гарантією. Також позивач вказує на помилковість доводів апелянта щодо подання бенефіціаром вимоги яка не відповідає банківській гарантії, адже позивачем надано усі необхідні документи для підтвердження факту порушення третьою особою своїх зобов`язань за договором поставки.  
Третя особа не скористалась своїм правом, передбаченим ч. 1  ст. 263 ГПК України, та не подала суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення першої інстанції в апеляційному порядку.   
В судове засідання 01.11.2021 представник третьої особи не з`явився,  про час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому чинним процесуальним законодавством порядку. Клопотань та заяв до початку судового розгляду справи від даних учасників справи не надходило, про поважність причин неприбуття в судове засідання не повідомлялось.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України  суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Згідно п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення, зокрема, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.
За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,  враховуючи те, що явка представників сторін та третіх осіб обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасників справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника третьої особи, який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.
Представник відповідача в судовому засіданні 01.11.2021 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Представник позивача в засіданні суду 01.10.2021 заперечив проти доводів апелянта з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу та просив відмовити у її задоволенні, а оскаржуване рішення залишити без змін. 
Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження. 
Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 03.05.2019 Акціонерним товариством «Українська залізниця» проведено аукціон на закупівлю запчастин залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу; обладнання для контролю залізничного руху (колодки гальмівної) у відкритих торгах № UA-2019-04-15-000040-b, які були оголошені Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» (замовник) в електронній системі закупівель «Prozorro».
За результатами проведення торгів переможцем процедури закупівлі було визнано ТОВ «Трейд Текнолоджі Груп» (учасник), у зв`язку з чим замовником 30.05.2019 року було опубліковано повідомлення № 2678/87-19Т про намір укласти договір на закупівлю частин залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу, обладнання для контролю залізничного руху (колодки гальмівної).
На виконання умов тендерної документації ТОВ «Трейд Текнолоджі Груп» було подано банківську гарантію № 3053-0619/ТТG15v, відповідно до якої ПрАТ «Айбокс Банк» (гарант) зобов`язується заплатити за ТОВ «Трейд Текнолоджі Груп» (принципал) Філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (бенефіціар) кошти у розмірі 167  803,20 грн в якості забезпечення виконання договору, який буде укладений між бенефіціаром та  принципалом згідно протоколу розгляду тендерних пропозицій № 2678/115/-19-Т від 30.05.2019, відповідно до оголошення № UA-2019-04-15-000040-b.
Відповідно до абз. 2 банківської гарантії передбачено, що гарант безумовно та безвідклично зобов`язується виплатити бенефіціару повну суму, що складає 167   803, 20 грн. протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання першої письмової вимоги бенефіціара, з посиланням на цю гарантію за підписами уповноважених осіб, у якій має зазначатися номер і дата договору, сума, належна до сплати, якщо у вимозі буде вказано, що сума яку бенефіціар вимагає сплатити, повинна бути виплачена йому у зв`язку із невиконанням або неналежним виконанням принципалом умов договору із зазначенням, в чому саме полягає невиконання чи неналежне виконання умов договору.
Строк дії банківської гарантії з 11.06.2019 року по 31.12.2019 року.
За результатами процедури закупівлі 13.06.2019 року між замовником та учасником було укладено договір поставки № ЦЗВ-01-00819-01 (договір), відповідно до умов якого ТОВ «Трейд Текнолоджі Груп» взяло на себе зобов`язання поставити та передати у власність запчастини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу обладнання для контролю залізничного руху (колодку гальмівну) виробництва ЗАТ «Гомельський вагонобудівний завод», м. Гомель, Республіка Білорусь, а замовник прийняти та оплатити їх.
ТОВ «Трейд Текнолоджі Груп» поставило продукцію з простроченням строків встановлених умовами договору, що підтверджується видатковими накладними № 5 від 19.08.2019 року та   № 6 від 10.09.2019 року.
Позивачем було надіслано на адресу відповідача вимогу № ЦЗВ-20/4427 від 17.12.2019 року про перерахування на поточний рахунок філії «ЦЗВ» АТ «Укрзалізниця» забезпечення виконання договору на суму в розмірі 167   803, 20 грн. протягом п`яти робочих днів з моменту отримання вказаної вимоги.
Листом № 31/12-о/б-01 від 08.01.2020 відповідач відмовив у задоволенні вимоги бенефіціара, не погодившись з якою АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Українська залізниця» пред`явлено позов про стягнення коштів за банківською гарантією № 3053-0619/ТТG15v від 11.06.2019.
Натомість відповідач заперечував проти задоволення позову та вказував на настання подвійної відповідальності третьої особи за одне і теж порушення договірних зобов`язань, а також невідповідності вимоги бенефіціара умовам банківської гарантії.
Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що правовідносини між сторонами у даній справі виникли на підставі банківської гарантії. Особливості регулювання цих правовідносин визначено, зокрема, параграфом 4  глави 49 Цивільного кодексу України, положеннями  глави 22 Господарського кодексу України, Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим  постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639.
Статтею 546 ЦК України  унормовано види забезпечення виконання зобов`язання.
Зокрема, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Згідно ст. 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Статтею 200 ГК України визначено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони.
Згідно ст. 563 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі.    До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано.
При цьому, у відповідності до ст. 562 ЦК України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.
Суд зазначає, що гарант відповідає перед кредитором за порушення основного зобов`язання боржником. Проте, особливістю гарантії є те, що її чинність не залежить від дійсності або чинності основного зобов`язання, що забезпечується гарантією. Отже, гарантійне зобов`язання носить самостійний, автономний характер по відношенню до основного зобов`язання.
Водночас, оскільки гарант відповідає перед кредитором за порушення основного зобов`язання боржником, законне право вимоги кредитора до гаранта може виникнути лише у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання боржником.
За приписами ч. 1 ст. 565 ЦК України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.
Згідно з п. 3 р. I Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №639, гарантійний випадок - одержання банком-гарантом/банком-контргарантом вимоги бенефіціара, що становить належне представлення, протягом строку дії або до дати закінчення дії гарантії/контргарантії, що свідчить про порушення принципалом базових відносин; гарантія - спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії;
Згідно з п. 1 гл. 2 р. III вказаного Положення, у разі настання гарантійного випадку і для отримання відшкодування, забезпеченого гарантією, бенефіціар може подати безпосередньо до банку-гаранта або до банку-резидента (залежно від того, як це визначено умовами гарантії) вимогу для отримання відшкодування, забезпеченого гарантією, а також усі документи, передбачені умовами гарантії (якщо таке подання в ній передбачено).
Відповідно до п. 2 р. І Положення, безумовна гарантія - гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.
З умов гарантії та норм права випливає, що обов`язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією та направлення бенефіціаром гаранту письмової вимоги в межах строку дії гарантії разом із зазначеними в ній необхідними документами. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає.
Як на підставу настання гарантійного випадку, позивач посилається на те, що постачальник не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного постачання продукції за договором від 13.06.2019 № ЦЗВ-01-00819-01, що зокрема підтверджується рішенням Господарського суду міста Києва від 02.07.2020 у справі № 910/4056/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2020, за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Текнолоджі Груп» про стягнення штрафних санкцій за неналежне виконання договірних зобов`язань за вищенаведеним правочином.
Вказаним судовим рішенням позовні вимоги позивача задоволено частково, стягнуто з ТОВ «Трейд Текнолоджі Груп» пеню у сумі 46 097,10 грн та штраф у сумі 329 265,00 грн.
Беручи до уваги те, що судове рішення у справі № 910/4056/20 набрало законної сили, у зв`язку з чим відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України встановлені в цій справі обставини, зокрема, щодо неналежного виконання постачальником договірних зобов`язань, - не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.
Як вже зазначалось у цій постанові, на адресу відповідача була надіслана вимога № ЦЗВ-20/4427 від 17.12.2019 про сплату грошового забезпечення в розмірі 167  803,20 грн згідно банківської гарантії № 3053-0619/ТТG15v від 11.06.2019.
Вказана вимога була отримана гарантом 26.12.2019, що підтверджується вхідним штемпелем відповідача та в апеляційній скарзі не заперечується.
У відповідності до абз. 3 банківської гарантії будь-які вимоги або повідомлення стосовно цієї гарантії мають бути надіслані банку в письмовій формі та в такий час, щоб банк мав можливість отримати їх не пізніше тієї дати, після якої ця гарантія втрачає чинність та всі зобов`язання банка втрачають силу без будь-яких наслідків для нього.
Зважаючи на те, що строк дії банківської гарантії встановлено по 31.12.2021 (включно), вимогу по якій отримано банком 26.12.2019, судова колегія погоджується з вірним висновком місцевого господарського суду про те, що позивачем пред`явлено вимогу про сплату грошового забезпечення в межах строку її дії.
Водночас, відмовляючи в задоволенні вказаної вимоги та заперечуючи проти задоволення позову, відповідач вказував на те, що бенефіціаром не зазначено визначених договором поставки обов`язків, що були порушені принципалом, а також відсутнє посилання на кількість днів прострочення виконання зобов`язання, назву товарів, їх кількість та вартість, що не були поставлені вчасно, адреса поставки, не надані для перевірки банком документи на підтвердження факту прострочки.
За результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів судовою колегією встановлено, що до вимоги № ЦЗВ-20/4427 від 17.12.2019 позивачем було додано, зокрема, такі документи:  
-          копія банківської гарантії від 11.06.2019 № 3053-0619/TTG15v;
-          копія договору поставки від 13.06.2019 № ЦЗВ-01-00819-01;
-          копія рознарядки філії «ЦЗВ» АТ «Укрзалізниця» від 17.07.2019 № ЦЗВ» 20/2033 з доказами її направлення на адресу ТОВ «ТРЕЙД ТЕКНОЛОДЖІ ГРУП» (копії фіскального чеку, поштової квитанції, опису вкладення у відправлення за трекномером № 0304905181237);
-          копії видаткових накладних від 19.08.2019 № 5, від 10.09.2019 № 6; 
-          копія претензії від 05.12.2019 № ЦЗВ-20/4228 з копіями доказів її направлення ТОВ «ТРЕЙД ТЕКНОЛОДЖІ ГРУП» (копії фіскального чеку, поштової накладної, опису вкладення у відправлення за трек-номером № 0304907617822);
-          копія Положення про філію «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця», введеного в дію наказом АТ «Укрзалізниця» від 26.04.2019 № 288;
-          копія довіреності АТ «Укрзалізниця» від 29.11.2019, зареєстрованої в реєстрі за № 8967;
-          копія довіреності АТ «Укрзалізниця» від 02.12.2019, зареєстрованої в реєстрі за № 3442; 
-          копія довіреності АТ «Укрзалізниця» від 02.12.2019, зареєстрованої в реєстрі за № 3449.
Отже, долучені позивачем до вимоги додатки дозволяли банку безперешкодно встановити як порушені принципалом обов`язки, що випливають з договору поставки, так і кількість днів прострочення з огляду на наявність в додатках копій рознарядки та видаткових накладних. До того ж, в самій вимозі чітко вказувалось про кінцевий строк поставки третьою особою продукції за договором, кількість днів прострочення з виконання обов`язків з поставки, які можливо встановити за результатами дослідження відповідних видаткових накладних. 
Поряд з цим, судова колегія звертає увагу на те, що ані положення банківської гарантії, ані чинним законодавством не передбачено чіткого переліку документів, необхідних для підтвердження настання обставин з якими пов`язується виникнення у гаранта обов`язку з виплати гарантійного платежу.   
Відтак вищенаведені доводи апелянта в частині того, що вимога бенефіціара не відповідала вимогам банківської гарантії відхиляються як безпідставні.
Також судовою колегією оцінюються критично доводи апелянта в частині того, що бенефіціар зобов`язаний був у вимозі до банку надати обґрунтований розрахунок суми гарантійного платежу, адже положення банківської гарантії визначають фіксовану суму гарантійного платежу. Будь-яких умов щодо необхідності обґрунтування його розміру гарантія не містить, як і не містить, на чому наполягає апелянт, положень про те, що гарантований платіж в сумі 167  803,20 грн є максимальним і може змінюватися в залежності від суми, яка виставлена бенефіціаром в претензії принципалу у вигляді господарських санкцій.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач взяв на себе безумовні та безвідкличні зобов`язання щодо виплати позивачу суми гарантії у разі невиконання (неналежного виконання) умов договору поставки від 13.06.2019 № ЦЗВ-01-00819-01, неналежне виконання якого встановлено судовим рішенням.
Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Враховуючи вищевикладене, колегія приходить до висновку про те, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення банківської гарантії у сумі 167  803,20 грн є обґрунтованими, а відтак правомірно задоволені місцевим господарським судом.
Відносно доводів апелянта щодо подвійної відповідальності третьої особи за одне і те ж порушення договірних зобов`язань, колегія суддів зазначає, що неустойка і банківська гарантія є різними способами захисту прав та законних інтересів суб`єктів господарювання, різними засобами забезпечення виконання господарських зобов`язань. Зазначені способи мають різну правову природу і не є взаємовиключними. Сплата коштів кредитору гарантом і сплата штрафних санкцій боржником не належать до одного виду відповідальності. Відтак, порушень приписів ст. 61 Конституції України в даному випадку не вбачається.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Нормами ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. 
Частиною 1 статті 216 ГК України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. 
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Північний апеляційний господарський суд, здійснивши перевірку правильності нарахування позивачем розміру інфляційних та 3% річних, встановив, що він є арифметично вірним та таким, що відповідає матеріалам справи, а тому висновок місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача 6  812,80 грн інфляційних втрат, 4759,00 грн 3% річних, нарахованих за  період з 04.01.2020 по 14.12.2020, -  є правомірним.
Щодо заявленої відповідачем заяви про застосування строків позовної давності колегія суддів зазначає, що оскільки сплата відповідачем позивачу коштів за банківською гарантією мала бути здійснена в строк до 03.01.2020, а з даним позовом АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Українська залізниця» звернулось 31.12.2021, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що трирічний строк позовної давності заявником в даному випадку не пропущено. Відтак підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності відсутні.   
Підсумовуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі №  910/21216/20 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні\ приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.  
Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі №  910/21216/20 підлягає залишенню без задоволення. 
Судовий збір, сплачений стороною у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладається на апелянта (відповідача у справі).
Керуючись ст. ст. 129, 269, п.  1 ч.  1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний   апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі №910/21216/20 залишити без задоволення. 
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі №910/21216/20 залишити без змін.
3. Судовий збір, сплачений стороною у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Приватне акціонерне товариство «Айбокс Банк».
4. Справу №910/21216/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.   

Головуючий суддя                                                            С.О. Алданова 

Судді                                                                                Л.П. Зубець

                                                                                А.І. Мартюк

Повний текст постанови складено 11.11.2021