ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

Справа № 631/264/20                                                Головуючий І інстанції – Трояновська Т.М.
Провадження № 33/818/111/21                                        Суддя доповідач – Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
 
/ по справі про адміністративне правопорушення /

03 листопада 2021 року                                                         м.Харків
суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.
за участю секретаря                        - Вакула Н.С.,
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності        - ОСОБА_1        

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Нововодолазького районного суду Харківської області від 05 червня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :
31.03.2020 року працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 180736 стосовно ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП.
З протоколу про адміністративне правопорушення від 31 березня 2020 року інспектором взводу № 2 роти № 6 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Бурковим В. С. вбачається, що 30 березня 2020 року о 23 години 30 хвилинв Харківській області на автошляху М – 18 70 кілометр водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Opel Vectra» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, вираження тремтіння кінцівок. Від огляд на стан сп`яніння із застосуванням мобільного приладу «Drager Аlcotest» на місці зупинки транспортного засобу та огляду в медичному закладі Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер», місто Харків, вулиця Шевченка, будинок № 28, водій відмовився у присутності двох свідків.
Своїми діями ОСОБА_1  порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Постановою судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 05 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн та позбавлення права керування транспортним засобом на один рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та провадження у справі стосовно нього закрити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддею допущено порушення норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що суддя не звернув увагу, на ту обставину, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Те що він мав ознаки алкогольного сп`яніння та виражався нецензурною лайкою та відмовився від проходження перевірки на стан сп`яніння ніяким чином не підтверджують керування ним автомобілем.
Вказує, що його відмова від проходження перевірки на стан сп`яніння була спричинена тим, що він не керував автомобілем, а був зупинений правоохоронцями коли пересувався пішки. Відеозапис, який був досліджений у судовому засіданні не підтверджує факт керування автомобілем та взагалі його перебування у салоні автомобіля. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить поновити строк на апеляційне оскарження. Поважність пропуску строку на апеляційне оскарження мотивована тим, що він не був присутнім у судовому засіданні під час розгляду справи та копію оскаржуваної постанови він отримав 20.06.2020 року.
Враховуючи, що доводи клопотання про пропуск строку на апеляційне оскарження з поважних причин не спростовуються матеріалами справи, клопотання ОСОБА_1   про поновлення строку підлягає задоволенню.
Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнитита заслухавши пояснення свідка ОСОБА_2 , апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Накладаючи на ОСОБА_1  адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.5 ПДР України.
З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена ст.130 КУпАП. 
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Судовим розглядом встановлено, що 30 березня 2020 року о 23 години 30 хв. Харківській області на автошляху М – 18 70 кілометр водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Opel Vectra» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, вираження тремтіння кінцівок. Від огляд на стан сп`яніння із застосуванням мобільного приладу «Drager Аlcotest» на місці зупинки транспортного засобу та огляду в медичному закладі Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер», місто Харків, вулиця Шевченка, будинок № 28, водій відмовився у присутності двох свідків.
В наслідок зазначених подій поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 180736 від 31.03.2020 року за невиконання ОСОБА_1  вимог п.2.5 ПДР України, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Вчинення ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, крім протоколу, також підтверджується: 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного інспектором взводу № 1 роти № 6 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Павлюком М. П. в присутності двох свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлені ознаки запаху алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови, огляд не проводився (а.с.4);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого 31 березня 2020 року о 00 годині 30 хвилин ОСОБА_1 направлявся на огляд до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер», огляд проведено не було (а. с. 5);
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 31 березня 2020 року, які пояснили, що 31 березня 2020 року близько 00 години 30 хвилин у його присутності ОСОБА_1 спочатку виявив бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, проте через деякий час відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як за допомогою «алкотестеру» на місці зупинки, так й у закладі охорони здоров`я. Також свідок зазначив, що ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення з матеріалами та підписом протоколу (а.с.6, 7); 
- рапортом командира взводу № 2 роти № 6 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції А. О. Грищенка, з якого вбачається, що 30 березня 2020 року під час патрулювання екіпажем 06201 було зупинено транспортний засіб «Opel Vectra» з державним номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування у громадянина ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння громадянин ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. Транспортний засіб «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 , було передано тверезому водію під розписку (а. с. 8).
- відомостями відеозапису з нагрудної камери працівника поліції з якого вбачається, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків спочатку погодився на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Після чого в автомобілі працівників відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння взагалі, що було зафіксовано в присутності свідків. 
       В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що в день складання адміністративного протоколу він знаходився на роботі, на якій офіційно не працевлаштований, а саме працював сторожем сільськогосподарської техніки у нічний час. В той день його привіз до автомобіля, який стояв біля поля Сергій Володимирович, прізвище якого він не знає, та він залишився на ніч в автомобілі в якому можна було грітись в ночі. Спочатку він сидів в автомобілі, побачив, що повз нього проїхав поліцейський автомобіль, він вийшов з автомобіля та пішов через поле до заправки щоб купити води і в цей час він був затриманий працівниками поліції, які повернули його до автомобіля. Також, повідомив, що він ніколи не отримував права на керування транспортним засобом.
Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що матеріалами справи не підтверджено керування ОСОБА_1 автомобілем, оскільки такі пояснення спростовуються поясненнями працівником поліції ОСОБА_2 , який був допитаний в якості свідка в суді апеляційної інстанції та пояснив, що ним було складено протокол про адміністративне правопорушення БД № 180736 від 31.03.2020(а.с. 1) та відомості, які були зазначені ним у протоколі відповідають обставинам які відбувались в той день. Також повідомив, що в день складання протоколу про адміністративне правопорушення ним, разом з іншим поліцейським здійснювалось патрулювання між населеними пунктами Харків-Красноград та вони побачили автомобіль Opel Vectra, який дуже повільно рухався, вони намагались зупинити автомобіль та перевірити водія, однак водій побачивши автомобіль поліції зупинив свій автомобіль, вийшов з нього та почав йти в іншому напрямку в поле. Після чого вони наздогнали водія та коли почали спілкуватись з ним у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю, порушення координації рухів. В подальшому йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та оскільки він відмовлявся були зупинені свідки, які проїжджали повз на вантажних автомобілях та складено протокол про адміністративне правопорушення.
З пояснень ОСОБА_1 наданих ним в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, вбачається, що ним не оскаржувались дії працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення в порядку КАС або до керівництва патрульної поліції з метою проведення службової перевірки 
Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, оскільки є суб`єктивними, тобто незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу, в наслідок чого суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості їх врахувати.
За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.
Дослідивши докази, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , апеляційний суд визнає їх належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.
Такий висновок суд робить згідно вимог ст.252КУпАП України, де зазначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
       Таким чином, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді, а тому підстав для скасування постанови судді на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУПАП, апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5  ПДР України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання  апелянта  на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.
Поряд з цим, належить врахувати, що в матеріалах справи міститься довідка поліцейського взводу №1 рота №2 бат №3 ДПП в Харківській області Сухробова Р (арк. 3), а також відповідь т.в.о начальника управління патрульної поліції в Харківській області з відомостей яких вбачається, що згідно облікових даних НАІС ГСЦ МВС України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не отримував водійське посвідчення. 
До повноважень апеляційного суду, згідно норм ст. 294 КУпАП, не передбачено законодавцем можливості перевірки таких відомостей, що подані компетентною службовою особою відповідного органу.
Відповідно до п. 28 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14, суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.
Враховуючи наведене, вважаю за необхідне скасувати постанову з виключенням з мотивувальної та резолютивної частин постанови суду першої інстанції висновки та рішення щодо позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_1 строком на 1 (один) рік. В решті стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. належить залишити без змін.
       Керуючись ст. ст. 294, 295 КУпАП,-
п о с т а н о в и в :
Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Нововодолазького районного суду Харківської області від 05 червня 2020 року .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 05 червня 2020 року щодо притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати в частині накладення стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Виключити з мотивувальної та резолютивної частини постанови судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 05 червня 2020 року висновки та рішення щодо позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
В решті постанову судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 05 червня 2020 року - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                        С.К. Шабельніков