УХВАЛА
 
22 листопада 2021 року
м. Київ 
 
справа №761/15015/19
провадження №51-5413ск21
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої                       ОСОБА_1 ,
суддів                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
вивчила касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 07 червня 2021 року і
встановила:
У касаційній скарзі порушено питання про скасування зазначеної ухвали та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Крім того, засуджений заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаного судового рішення.
Засуджений посилається на незаконність рішення суду апеляційної інстанції, яке, на його думку, ухвалено з істотним порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України). Стверджує, що його винуватість у вчиненні злочинів не доведено, не погоджується з встановленими судом фактичними обставинами справи з тих підстав, що не зібрано достатньо доказів для ухвалення обвинувального вироку щодо нього.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання скаржником порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга подана без дотримання вимог ст. 427 КПК України.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі повинні бути зазначені вимоги особи, яка її подає, до суду касаційної інстанції. Такі вимоги мають узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак, всупереч вищевказаному засуджений в поданій скарзі, не погоджуючись з рішенням апеляційного суду, не вказує конкретно, які саме доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції не перевірив та на які з них не надав відповіді у зазначеному судовому рішенні.
Окрім цього, засуджений, посилаючись на процесуальні порушення, які допустив суд апеляційної інстанції, в прохальній частині скарги, ставить питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції та призначення нового розгляду в суді першої інстанції й не вказує вимоги щодо вироку суду першої інстанції, однак такі суперечності не узгоджуються з нормами КПК України.
Положеннями ч. 2 ст. 426 КПК визначено, що касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, – в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
У своєму клопотанні засуджений ОСОБА_4 порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження та перевірку вказаної ухвали в касаційному порядку. Обґрунтовує його тим, що у нього був укладений договір з адвокатом про надання допомоги виключно на стадії апеляційного оскарження, а тому касаційна скарга в його інтересах подана не була. Оскільки він перебуває під вартою, вчасно подати скаргу не мав можливості, проте до своєї касаційної скарги належних доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження не додав.
Перевірити наведені у клопотанні засудженого доводи про необхідність поновлення йому строку на касаційне оскарження не виявляється можливим, оскільки в порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК України скаржник не надав копію судового рішення, що оскаржується. 
Із тексту касаційної скарги також убачається, що засуджений вказує на складнощі перекладу, а також те, що перекладачем здійснювався неправильний переклад в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, в результаті чого він визнав свою вину в тому злочині, який не вчиняв.
Слід зазначити, що відповідно до ст. 14 ч. 4 Закону України «Про засади державної мовної політики» особам, що беруть участь у розгляді справи в суді, забезпечується право вчиняти усні процесуальні дії (робити заяви, давати показання і пояснення, заявляти клопотання і скарги, ставити запитання тощо) рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись послугами перекладача у встановленому процесуальним законодавством порядку. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, послуги перекладача з регіональної мови або мови меншини (мов), у разі їх необхідності, надаються без додаткових для цих осіб витрат.
За наявності підстав, які перешкоджають подати звернення до Суду державною мовою, ОСОБА_4 необхідно вказати на них, підтвердивши документально, і в разі виниклої необхідності буде вирішуватися питання про залучення перекладача у встановленому процесуальним законодавством порядку.
Відповідно до ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків. 
Також суд вважає за необхідне згідно з приписом ст. 20 КПК України роз`яснити засудженому його право на кваліфіковану правову допомогу.
Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У ч. 2 ст. 8 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК) засудженому гарантується право на правову допомогу. Для одержання правової допомоги засуджені можуть користуватися послугами адвокатів або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 02 червня 2011 року № 3460-VI (далі - Закон № 3460-VI) право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають також особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою ст.13 цього Закону (в тому числі захист і складання документів процесуального характеру).
Захист, складання документів процесуального характеру та здійснення представництва інтересів особи, засудженої до покарання у вигляді позбавлення волі, за зверненням такої особи або за ухвалою суду забезпечують Регіональні центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги (підпункт 2 пункту 8 Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від      2 липня 2012 року № 967/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від   24 травня 2016 року № 1487/5).
Таким чином, для засуджених до покарання у виді позбавлення волі на час підготовки ними заяв про перегляд судових рішень, які набрали законної сили і за якими таким особам було призначене відповідне покарання, законом встановлено гарантії їх права на правову допомогу.
Тому для одержання правової допомоги під час складання документів процесуального характеру засуджений, який відбуває покарання у виді позбавлення волі, за змістом статей 110 і 113 КВК вправі через адміністрацію виправної колонії звернутися до відповідного Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
Ураховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 117, ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, колегія суддів 
постановила:
Касаційну скаргу  ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 07 червня 2021 року залишити без руху та надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж п`ятнадцяти днів із дня отримання копії даної ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала. 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

 
ОСОБА_1                          ОСОБА_2                     ОСОБА_3