Ухвала
Іменем України 
22 жовтня 2021 року
м. Київ
справа № 315/1236/20
провадження № 51-4753ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 20 вересня 2021 року,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області 
від 29 вересня 2020 року повернуто скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Гуляйпільського відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУ НПУ в Запорізькій області. 
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 20 серпня 2021 року відмовлено 
у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2020 року. 
Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, суд дійшов висновку, що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.
Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05 жовтня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_4 
було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам пунктів 3, 4, 5 ч. 2, 
ч. 3 ст. 427 КПК України та надано строк для усунення недоліків – 15 днів з дня отримання копії ухвали.
У межах наданого строку ОСОБА_4 повторно звернувся до суду з касаційною скаргою, однак недоліки, зазначені у попередній ухвалі Верховного Суду, не усунув.
Зокрема, заявник, як і попереднього разу, у вступній частині касаційної скарги вказує на оскарження ним рішення апеляційного суду від 20 вересня 2021 року, копію якого до касаційної скарги не додає. При цьому ОСОБА_4 знову разом з касаційною скаргою надіслав копію ухвали суду апеляційної інстанції від 20 серпня 2021 року. Зазначене перешкоджає суду касаційної інстанції визначитись з предметом перевірки у касаційному порядку.
До того ж ОСОБА_4 у касаційній скарзі, як і минулого разу, не навів обґрунтування заявлених вимог, а саме, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, не обґрунтував допущення судом апеляційної інстанції таких порушень норм процесуального закону, які в силу ст. 412 КПК України є істотними і тягнуть за собою скасування оскаржуваного рішення на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України. 
Окрім вказаного, касаційна скарга, знову не містить доводів на обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, 
як підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, для скасування оскаржуваного рішення з урахуванням положень ст. 413 цього Кодексу.
Згідно ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк. 
З огляду на те, що заявником не були виконані вимоги попередньої ухвали, його касаційна скарга підлягає поверненню.
Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, у межах строку на касаційне оскарження.
 
Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Повернути ОСОБА_4 його касаційну скаргу на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 20 вересня 2021 року з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                           ОСОБА_3