ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року	Львів	Справа № 500/2935/21 пров. № А/857/16022/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
головуючого судді                                                    Ніколіна В.В.
суддів                                                                         Гінди О.М., Пліша М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України у м. Києві на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року (суддя – Чепенюк О.В., м. Тернопіль, повне судове рішення складено 01 липня 2021 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 у травні 2021 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України у м. Києві, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , оформленої листом №2173/125/05/62-2021 від 21.04.2021; зобов`язати відповідача оформити всі необхідні документи та підготувати подання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і направити такі документи та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області для призначення позивачу пенсії за вислугу років, у разі відсутності на момент подання заяви необхідних документів для призначення пенсії - надати допомогу в їх одержанні.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив службу у органах Національної поліції України. Наказом №937 о/с від 30.11.2016 звільнений з Національної поліції України з посади начальника відділу кадрового забезпечення Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві. Стаж служби ОСОБА_1 в поліції в календарному обчисленні складає 18 років 03 місяці 15 днів, у пільговому обчисленні - 26 років 03 місяці 25 днів. 24.03.2021 позивач подав заяву до ГУНП у м. Києві з проханням призначити пенсію за вислугу років, оскільки у пільговому обчисленні строк проходження ним служби становить 26 років 03 місяці 25 днів. Листом №2173/125/05/62-2021 від 21.04.2021 відповідач відмовив у призначенні пенсії. Також позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з проханням призначити пенсію відповідно до вимог законодавства, однак листом №2395/2521/002/8-1900/21 від 18.05.2021 отримав відмову через те, що питання про призначення пенсії входить до компетенції уповноважених структурних підрозділів силових міністерств та відомств. Відмову відповідача у призначенні пенсії у пільговому обчисленні вважає незаконною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує його право на пенсійне забезпечення, яке гарантоване Конституцією України.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у справі №500/2935/21 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції у м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зобов`язано Головне управління Національної поліції у м. Києві оформити документи та підготувати подання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», направити такі документи та подання до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що рішення про призначення, нарахування, перерахунку та виплати відноситься до повноважень Пенсійного фонду України та його головних управлінь. Суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин. Крім того, суд першої інстанції не врахував, що покладення зобов`язання на ГУНП у м. Києві оформити та направити необхідні документів для призначення позивачу пенсії є передчасним, так як з такою заявою до відповідача позивач не завертався. Крім того, це є похідною позовною вимогою від вимоги позивача у призначенні пенсії за вислугу років і фактично є способом виконання судового рішення про покладення зобов`язання призначити пенсію за вислугу років позивачу, що не належить до компетенції ГУНП у м. Києві. Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на правильність висновків суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої    статті 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1     проходив службу в органах Міністерства внутрішніх справ України та Національної поліції України.
Відповідно до наказу ГУНП у м. Києві № 937 о/с 30.11.2016 позивача звільнено зі служби в поліції (з посади начальника відділу кадрового забезпечення Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві) згідно з пунктом 7 (за власним бажанням) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» на підставі його рапорту від 24.11.2016 (а.с.19). У наказі зазначено, що стаж служби в поліції на день звільнення у календарному обчисленні складає 18 років 03 місяці 15 днів, у пільговому обчисленні - 26 років 03 місяці 25 днів.
ОСОБА_1 24.03.2021 подав заяву до ГУНП у м. Києві, у якій просив призначити йому пенсію за вислугу років, оскільки у пільговому обчислення строк проходження ним служби становить 26 років 03 місяці 25 днів (а.с.14).
ГУНП у м. Києві листом №2173/125/05/62-2021 від 21.04.202, у відповідь на заяву позивача, повідомило про неможливість оформлення документів та їх направлення до органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії ОСОБА_1 , так як його звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 7 (за власним бажанням) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», календарна     вислуга на день звільнення складала 18 років 03 місяці 15 днів, а відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше (а.с.15-16).
Фактично відповідач вказав на відсутність у позивача права на призначення пенсії за вислугу років з урахуванням пільгової вислуги років (і неможливість оформлення документів та їх направлення до органу Пенсійного фонду України), оскільки останній не має встановленої пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ календарної вислуги років, що складає 23 роки і більше.
З такою ж заявою, що й до відповідача, позивач звернувся до ГУПФУ     (а.с.17), на яку отримав лист №2395/2521/002/8-1900/21 від 18.05.2021, у якому третя особа вказала, що питання щодо обчислення вислуги років та підготовки і подання документів на призначення пенсії належить до компетенції уповноважених структурних підрозділів силових міністерств та відомств. Враховуючи це, ГУПФУ рекомендувало для підготовки і подання документів до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії звернутися до органів, де позивач проходив службу (а.с.18).
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій ГУПН у м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону N2262-XII, у зв`язку з чим порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (за місцем проживання позивача) документи, необхідні для призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону N2262-XII.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон №2262-XII.
Згідно з пунктом «а» частини першої статті 12 Закону №2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у     пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2     цього Закону (крім осіб, зазначених у     частині третій     статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.
Статтею 17-1 Закону №2262-XII передбачено, що порядок обчислення вислуги років встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, яка визначає, які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.
Верховний Суд у постановах Верховного Суду від 2.03.2018 у справі №295/6301/17, від 10.07.2019 у справі № 1840/3347/18, від 22.08.2019 у справі №295/7220/16-а, від 30.09.2019 у справі №360/1432/19 та від 27.03.2020 у справі №569/727/17, від 23.06.2020 у справі №750/10827/16-а, від 20.01.2021 у справі №620/509/19 викладав висновок про те, що задля отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.
Разом з тим, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 27.03.2018 у справі №295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону N 2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон N2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Вказана позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18.     У вищезазначеній постанові Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду сформувала наступні правові висновки: «В цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393».
     Судом встановлено, що вислуга років позивача, з урахуванням вислуги років на пільгових умовах, становить більше 23 календарних років (26 років 3 місяці 15 днів, з яких: 18 років 03 місяці 15 днів - вислуга в календарному обчисленні, решта - вислуга років на пільгових умовах) (а.с.18). Такі обставини не заперечуються відповідачем.
З урахуванням правового висновку, наведеного у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а та постанови Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Таким чином, відповідач, відмовляючи в оформленні та направленні документів щодо позивача до відповідного органу Пенсійного фонду України з тих підстав, що     умовою для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12     Закону N2262-XII є наявність на день звільнення відповідної календарної вислуги років, яку позивач не мав, діяв протиправно.
Водночас, виходячи зі змісту позовних вимог, колегія     суддів звертає увагу на те, що кожен з суб`єктів владних повноважень (відповідач та третя особа), які залучені до участі у справі, мають свої повноваження щодо оформлення та подання документів для призначення пенсії та прийняття рішення про призначення пенсії відповідно.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить визнати протиправними дії ГУНП у м. Києві щодо відмови йому у призначення пенсії за вислугу років, вказуючи на відмову, оформлену листом №2173/125/05/62-2021 від 21.04.2021. Проте відповідач відмовив позивачу в оформлення документів та їх направлення до органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії ОСОБА_1 , а не у призначенні пенсії. Призначення пенсії не належить до повноважень ГУНП у м. Києві, це є компетенцією органів Пенсійного фонду України, відповідач лише оформляє та направляє документи осіб до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії за наявності визначених Законом підстав для цього.
Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.09.2018 № 760     затверджено Інструкцію про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до     Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»     та з інших соціальних питань.
Відповідно до пункту 3     розділу І Інструкції №760     уповноважені структурні підрозділи - визначені МВС, ЦОВВ та Національною гвардією України структурні підрозділи, на які покладено функції з підготовки та подання до органів, які призначають пенсії, необхідних для призначення пенсій документів.
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ     Інструкції №760     уповноважені структурні підрозділи організують роботу з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій особам, які мають право на пенсію відповідно до чинного законодавства.
Відповідно до пункту 1 Розділу III     Інструкції №760     уповноважені структурні підрозділи: 1) приймають від особи, яка набула право на пенсію відповідно до     Закону, заяву про призначення пенсії, документи згідно з Порядком. Не пізніше наступного робочого дня інформують письмово в довільній формі підрозділи персоналу (кадрового забезпечення) та фінансового забезпечення (бухгалтерські підрозділи) про необхідність оформлення та подання уповноваженому структурному підрозділу документів для призначення (перерахунку) пенсії; 2) здійснюють перевірку обчислення вислуги років (страхового стажу) для призначення пенсії; 3) здійснюють перевірку поданих для призначення пенсії документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та інших документів; 4) у разі якщо до заяви про призначення пенсії не додано необхідних для цього документів, витребовують їх від відповідного підрозділу персоналу (кадрового забезпечення) та підрозділу фінансового забезпечення (бухгалтерського підрозділу); 5) у 10-денний строк з дня одержання заяви про призначення пенсії та всіх необхідних документів оформлюють особі, якій оформлюється пенсія, подання про призначення пенсії за формою, установленою Порядком, та направляють до органу, що призначає пенсії, за місцем проживання особи; 6) долучають до облікової справи особи отриману від органів, що призначають пенсії, розписку-повідомлення.
Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ     Інструкції №760     підрозділи персоналу (кадрового забезпечення) апарату МВС, територіальних органів з надання сервісних послуг МВС, закладів, установ та підприємств, що належать до сфери управління МВС, ЦОВВ та Національної гвардії України, зокрема, обчислюють вислугу років та за потреби страховий стаж особи, яка набула право на пенсію, оформлюють розрахунок вислуги років для призначення пенсії.
До розрахунку вислуги років додаються такі документи: витяги з наказів про звільнення зі служби (роботи) та/або виключення з особового (облікового) складу у зв`язку зі смертю із зазначенням вислуги років; копія послужного списку (за потреби - додаткові відомості з особової справи) особи, яка набула право на пенсію (померлого годувальника); копія військового квитка або довідка військового комісаріату про період проходження військової служби (за наявності); копія трудової книжки  або документи, які підтверджують страховий стаж (стаж роботи).
У 5-денний строк після отримання інформації про прийняття від особи заяви про призначення пенсії розрахунок вислуги років разом з іншими документами, зазначеними в підпункті 1 цього пункту, подається до уповноваженого структурного підрозділу.
Згідно з пунктом 4 розділу ІІІ     Інструкції №760     підрозділи фінансового забезпечення (бухгалтерські підрозділи) апарату МВС, територіальних органів з надання сервісних послуг МВС, закладів, установ та підприємств, що належать до сфери управління МВС, ЦОВВ та Національної гвардії України, готують: 1) грошовий атестат; 2) довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до     Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»     (далі - довідка про додаткові види грошового забезпечення) (додаток 4).
У 5-денний строк після отримання інформації про прийняття від особи заяви про призначення пенсії грошовий атестат та довідка про додаткові види грошового забезпечення подаються до уповноваженого структурного підрозділу.
На підставі системного аналізу вказаних вище норм можна дійти висновку, що обчислення вислуги років для призначення пенсії, оформлення документів для направлення їх до відповідно органу Пенсійного фонду України для вирішення питання про призначення пенсії належить саме до компетенції уповноважених структурних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України.
При цьому, вказана Інструкція №760 передбачає подання     особою до уповноваженого органу саме заяви про призначення пенсії, а не заяви про оформлення та подання документів для призначення пенсії, на що зауважує представник відповідача. 
На виконання наказу Національної поліції України від 14.05.2019 №455 «Про визначення в Національній поліції України уповноваженого структурного підрозділу з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України, документів для призначення (перерахунку) пенсій» ГУНП у м. Києві прийнято наказ від 27.05.2019 №847 «Про визначення в Головному управлінні Національної поліції у м. Києві уповноваженого структурного підрозділу з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України, документів для призначення (перерахунку) пенсій», згідно з яким визначено сектор з питань пенсійного забезпечення ГУНП у м. Києві уповноваженим структурним підрозділом ГУПН у м. Києві з підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсій документів особам, які мають право на пенсію згідно з законодавством України.
Отже, станом на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії, повноваження щодо розгляду заяв про призначення пенсії покладено на сектор з питань пенсійного забезпечення ГУНП у м. Києві як уповноважений структурний підрозділ у розумінні та     Інструкції №760, а також Порядку №3-1. Позивач звернувся до належного суб`єкта владних повноважень.
Згідно з пунктом 1 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007, заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно з вказаним Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).
Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).
Пунктом 12 Порядку передбачено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.
Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.  У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.
Відповідно до підпункту 5 пункту 4 «Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Як встановлено в ході судового розгляду справи, ОСОБА_1 набув право на призначення пенсії за вислугу років, у зв`язку з чим 24.03.2021 звернувся до відповідача із заявою про призначення такої пенсії. Незважаючи на те, що у такій заяві ОСОБА_1 не вказав, що просить саме оформити та подати необхідні документи до органу Пенсійного фонду України для призначення такої пенсії (а просив лише призначити пенсію), відповідач відмовив позивачу саме в оформленні та поданні документів для призначення пенсії за вислугу років через неврахування вислуги років на пільгових умовах (а не у призначенні пенсії за вислугу років). При цьому пунктом 1 розділу ІІ Інструкції № 760 передбачено подання саме заяви про призначення пенсії. 
З огляду на це, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, керуючись     статтею 9 КАС України, вірно вийшов за межі позовних вимог, оскільки це є необхідним для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить.
Так, згідно з частиною першою статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього    Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина з боку суб`єктів владних повноважень.
Аналізуючи фактичні обставини справи у сукупності з приписами наведених вище нормативно-правових актів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дії ГУПН у м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону N2262-XII, є протиправними, у зв`язку з чим порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (за місцем проживання позивача) документи, необхідні для призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону N2262-XII.
Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог учасниками справи не оскаржується, а тому відсутні підстави для апеляційного перегляду рішення суду в цій частині.
Таким чином, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення адміністративного позову.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове. 
Міркування і твердження відповідача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у справі № 500/2935/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	М. А. Пліш