Ухвала 
Іменем України
02 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 1-113/06                                                                                                       провадження № 51-2737км21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,                       
за участю:
секретаря судового засідання   ОСОБА_4 ,                                                                    прокурора                                        ОСОБА_5 ,            
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 20 січня 2021 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 23 березня 2021 року у кримінальній справі №1-113/06 щодо
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Антопіль Рівненського р-ну Рівненської обл.,
жителя м. Рівного, 
засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 Кримінального кодексу України (далі – КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої 
та апеляційної інстанцій обставини
1.         За вирокомРівненського міського суду Рівненської області від 07 грудня 2006 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 289 КК із застосуванням ч. 1 ст. 5, ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з відбуванням у кримінально-виконавчій установі. 
Строк відбування покарання засудженому було визначено обчислювати з 07 грудня 2006 року, зарахувавши в цей строк 3 доби затримання в період з 17 по 20 червня 2005 року. Вироком суду запобіжний захід ОСОБА_7 змінено з підписки про невиїзд на тримання під вартою та взято його під варту в залі суду. 
2.         Захисник засудженого  ОСОБА_7 – адвокат ОСОБА_6  подав апеляційну скаргу на вирок щодо останнього, а також клопотання про відновлення йому строку на апеляційне оскарження вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 07 грудня 2006 року. 
3.         Рівненський міський суд Рівненської області постановою від 20 січня 2021 року відмовив у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про відновлення строку на апеляційне оскарження вироку та визнав його апеляцію в інтересах засудженого ОСОБА_7 такою, що не підлягає розгляду.
4.         Рівненський апеляційний суд ухвалою від 23 березня 2021 року залишив без зміни постанову суду першої інстанції, а апеляцію захисника  ОСОБА_6 в інтересах засудженого – без задоволення.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
5.         У касаційній скарзі з доповненням захисник ОСОБА_6 ставить вимогу про скасування постанови суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції на підставах істотного порушення кримінально-процесуального закону. Посилається на те, що суд, приймаючи рішення про відмову в задоволенні його клопотання про відновлення строку на апеляційне оскарження вироку щодо ОСОБА_7 , не взяв до уваги  наявність поважних причин, що перешкодили засудженому оскаржити вирок у межах строку на апеляційне оскарження. Зокрема, звертає увагу на те, що ОСОБА_7 не був обізнаний про час проголошення вироку судом, тому був відсутній у судовому засіданні. Крім того, вказує, що суд не вручив засудженому копію вироку, чим позбавив його можливості оскаржити судове рішення. Вважає, що при прийнятті рішення судом першої інстанції були не враховані ні наведені порушення, ні практика Європейського суду з прав людини в подібних категоріях справ, що залишилося і поза увагою апеляційного суду. Захисник вважає за необхідне направити справу на новий судовий розгляд у суд першої інстанції.
Позиції учасників судового провадження 
6.         Прокурор у судовому засіданні вважав, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.
Мотиви Суду
7.         Положеннями п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначено одну з основних засад судочинства – забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом, що закріплює гарантії перевірки в апеляційному порядку судових рішень.
8.         Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349  Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року  (далі – КПК 1960 року) апеляція на вирок, ухвалу чи постанову суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана протягом п`ятнадцяти діб з моменту їх проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, – у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
9.         Згідно із частинами 2 та 4 ст. 353 КПК 1960 року у разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин особи, які мають право на подання апеляції, можуть заявити клопотання перед судом, який постановив вирок, про відновлення пропущеного строку. За результатами розгляду клопотання суд виносить ухвалу, постанову, якою відновлює пропущений строк або відмовляє у його відновленні і визнає апеляцію такою, що не підлягає розгляду.
10.      До поважних причин пропуску строку на оскарження судових рішень належать обставини, які об`єктивно перешкодили учаснику процесу вчасно подати апеляційну скаргу.
11.      За вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 07 грудня 2006 року ОСОБА_7 був засуджений за ч. 3 ст. 289 КК із застосуванням ч. 1 ст. 5, ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. 
12.      При цьому, як видно з матеріалів справи, 04 грудня 2006 року, коли суд  видалився до нарадчої кімнати для прийняття рішення,  ОСОБА_7 був присутній у судовому засіданні, а коли 07 грудня 2006 року суд вийшов з нарадчої кімнати, він був відсутній, тому проголошення вироку відбулося без його участі. 
13.      Необхідно звернути увагу, що інші підсудні в цій кримінальній справі – ОСОБА_8 та ОСОБА_9 07 грудня 2006 року були присутні в судовому засіданні під час проголошення вироку та цього ж дня отримали його копії.Слід зауважити, що ОСОБА_9 , як і  ОСОБА_7 , не перебував під вартою, однак з`явився в судове засідання.
14.      Після надходження до суду апеляцій засудженого ОСОБА_9 та потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 на дошці оголошень суду були поміщені відповідні оголошення із зазначенням про те, що учасники судового розгляду протягом п`яти діб мають право ознайомитися зі змістом апеляцій та подати на них свої заперечення.
15.      Згідно із заявою потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 13 лютого 2007 року, останні відкликали свою апеляцію щодо ОСОБА_7 , при цьому заявили суду про відсутність претензій матеріального та морального характеру щодо засудженого у зв`язку з тим, що він відшкодував їм моральну та матеріальну шкоду. 
16.      07 грудня 2006 року на адресу Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області було направлено копію вироку щодо ОСОБА_7 для виконання в частині зміни запобіжного заходу засудженому з підписки про невиїзд на тримання під вартою. Оскільки згідно з інформацією Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області від 12 липня 2007 року ОСОБА_7 відсутній за місцем проживання, місце його перебування невідоме (зі слів матері, він на початку 2007 року виїхав на територію Російської Федерації), то постановою Рівненського міського суду від 12 липня 2007 року він був оголошений у розшук.
17.      Наведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_7 мав можливість ознайомитись з вироком і знав про його зміст, але свідомо ухилився від відбування призначеного покарання, що позбавило суд можливості вручити йому копію вироку. 
18.      Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність поважних причин, які б перешкодили засудженому оскаржити вирок щодо нього протягом установленого законом строку на апеляційне оскарження, а апеляційний суд правильно погодився з таким рішенням. За таких обставин відсутні й підстави для відновлення захиснику процесуального строку на подання апеляції в інтересах засудженого. 
19.      Отже, рішення суду першої інстанції про відмову захиснику у відновленні строку на апеляційне оскарження вироку щодо ОСОБА_7 є обґрунтованим. Апеляційний суд, залишаючи без задоволення апеляційну скаргу захисника на постанову місцевого суду, мотивував своє рішення належним чином.
20.      Істотних порушень вимог КПК 1960 року судами першої та апеляційної інстанцій допущено не було.
Керуючись статтями 394—396 КПК 1960 року, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, Верховний Суд 
постановив:
Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 20 січня 2021 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 23 березня 2021 року залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , – без задоволення.
Ухвала Верховного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Судді:

ОСОБА_1                          ОСОБА_2                           ОСОБА_3