ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9548/21 Справа № 185/871/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: 
                головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
               суддів        - Деркач Н.М., Пищиди М.М., 
               за участю секретаря – Піменової М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про захист права на повагу до честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2019 року,- 

В С Т А Н О В И В:

09 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про захист права на повагу до честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, уточнивши позовні вимоги в подальшому, в якій просив визнати публічні висловлювання відповідача щодо позивача, а саме: «Почему вы этого сепара конченого не взяли и просто не засунули в каталажку...», зафіксоване у відеоролику: «Ахметовский «БОСС» Мкртчян прессует шахтёров! Ультиматум министру здравоохранения!» (момент 08:03- 08:07/10:35); « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та « ОСОБА_3 на нары!», зафіксовані у відеоролику: «Шахтёры Павлограда и др. начали «гасить псов» ОСОБА_4 » (момент 53:04-54:16/1:17:31); « ОСОБА_5 , в общем, одним словом!», зафіксоване у відеоролику: «ч.2 «Гладиаторский бой Коломойский vS Ахметов! Победителя расстрелять!» (момент 19:20-19:23/29:44); «Хотел обратиться в первую очередь к братушанчикам-петушанчикам с ДТЭК Павлоградугля!» та «Мкртчян Сасунчик», зафіксовантх у відеорлику: «Братушани-петушани» с «ДТЭК Павлоградугля» навоняли на весь мир! Ахмет, дай им срача!» (момент 19:20-19:23/29:44), розміщених відповідачем в мережі Інтернет на відеохостінговому ресурсі YouTube на каналі «Характерники західного Донбасу», образливими та такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 . Зобов`язати відповідача видалити відеоролики « ІНФОРМАЦІЯ_2 »; « ІНФОРМАЦІЯ_3 «гасить псов» ОСОБА_4 »; «ч.2 « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та «Братушани- петушани» с «ДТЭК Павлоградугля» навоняли на весь мир! Ахмет, дай им срача!», з каналу «Характерники західного Донбасу», розміщених в мережі Інтернет на відеохостінговому ресурсі YouTube та заборонити публікацію зазначених відеороликів у будь-який спосіб. Стягнути з відповідача на користь позивача 1,00 грн. моральної шкоди та судові витрати по справі (а.с.2-7,75-76).

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права на повагу до честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди - відмовлено у повному обсязі (а.с.134-140).

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просив, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.143-146).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено (а.с.171-181).

Постановою Верховного Суду від 15 вересня 2021 року постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.240-243). 

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, з урахуванням постанови Верховного Суду від 15 вересня 2021 року, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити. 

Скасовуючи постанову апеляційного суду, Верховний Суд виходив із порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, з посиланням на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі 204/9551/18 (провадження № 61-11394св20), в якій зазначено, що «приписи частини першої статті 369 ЦПК України щодо письмового провадження за наявними у справі матеріалами можуть бути застосовані судами апеляційної інстанції лише у випадку, якщо позивачем заявлені виключно вимоги майнового характеру і розмір ціни позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Якщо ж у справі наявні вимоги немайнового характеру, то розгляд такої справи у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи».

При новому розгляді справи, розгляд справи призначено в загальному порядку з повідомленням сторін про розгляд справи. 

Нових доводів та доказів сторонами не надано, у зв`язку з чим колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції, на підставі наявних в матеріалах справи доказів та в межах доводів апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 15 листопада 2017 року відповідач, публічно виступаючи перед будівлею ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , допустив висловлювання в адресу позивача, а саме, цитата: «Сколько смертей на его шахтах? Сколько он унижал воинов АТО?», надалі: «Просто этот человек, пока он сидит своей задницей на тёплом стуле с красивыми девочками, хлопцы умирают за нашу страну», а далі на адресу і позивача й інших осіб відповідач скандував слова « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та « ОСОБА_3 на нары!». У подальшому, відеозапис цієї публічної образи 15.11.2017 року розміщено в мережі Інтернет, на відеохостінговому ресурсі YouTube, на каналі «Характерники Західного Донбасу», у відеоролику під назвою «Шахтёры Павлограда и др. начали «гасить псов» ОСОБА_4 » (момент 53:04-54:16/1:17:31), https://youtu.be/zgCRXdJZoVE.
14 січня 2018 року, під час публічного виступу ОСОБА_6 біля будівлі Павлоградської міської ради, що знаходиться за адресою: м. Павлоград, вул. Соборна, 95, відповідач образливо висловився щодо позивача, а саме викрикнув слово, цитата: «Брехун, в общем, одним словом!». У подальшому, відеозапис цієї публічної образи 15.01.2018 року розміщено в мережі Інтернет, на відеохостінговому ресурсі YouTube, на каналі «Характерники Західного Донбасу», у відеоролику під назвою «ч.2 «Гладиаторский бой Коломойский vs Ахметов! Победителя расстрелять!» (момент 19:20-19:23/29:44), https://youtu.be/693X91xlJAc.
18 січня 2018 року, публічно виступаючи перед будівлею Національного агентства з питань запобігання корупції, яка розташована за адресою: м. Київ, бульвар Дружби народів, 28, відповідач образливо висловився щодо позивача, а саме, цитата: «Хотел обратиться в первую очередь к братушанчикам-петушанчикам с ДТЭК Павлоградугля!», надалі зазначив: «Мкртчян Сасунчик». У подальшому, відеозапис цієї публічної образи 19.01.2018 року розміщено в мережі Інтернет, на відеохостінговому ресурсі YouTube, на каналі «Характерники Західного Донбасу», у відеоролику під назвою «Братушани-петушани» с «ДТЭК Павлоградугля» навоняли на весь мир! Ахмет, дай им срача!» (момент 19:20-19:23/29:44), https://youtu.be/InQJBfdXgck.
З матеріалів справи вбачається, що позивач на час спірних правовідносин був публічною особою, а саме, з 01.01.2017 року по 01.02.2018 року займав посаду директора ВСП «Шахтоуправління імені Г. Космосу» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», тоді, як відповідач є керівником Громадської організації «Українське народне об`єднання «Характерник».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вищевказані висловлювання, які мали місце на мирних зібраннях з боку відповідача, з подальшим розповсюдженням такої інформації через мережу Інтернет, стосувалась критики позивача, як посадової особи ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», а отже є його оціночними судженнями.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 28, 68 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Згідно зі ст. 94, 277 ЦК України, частиною четвертою ст. 32 Конституції України кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.
Відповідно до ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб – на свій вибір.
Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.
Під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передавання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення у мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Згідно із ч. 2 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.
Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.
За приписами ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції, положень закону та роз`яснень не врахував та не звернув належної уваги на необхідність розрізняти фактичні твердження та оціночні судження, а також те, що наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень – неможливо, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку щодо відмови в задоволенні позову.

Крім того, слід зауважити, що журналістська свобода та громадська діяльність також включають можливість перебільшень або навіть провокацій. Повідомлення новин, засноване на інтерв`ю або відтворенні висловлювань інших осіб, відредагованих чи ні, становить один з найбільш важливих засобів, за допомогою яких преса може відігравати свою важливу роль «сторожового пса суспільства» (рішення ЄСПЛ у справі «The Observer and The Guardian v. the United Kingdom», від 26 листопада 1991 року). У таких справах слід розрізняти ситуації, коли такі висловлювання належали журналісту, і коли були цитатою висловлювання іншої особи, оскільки покарання журналіста за участь у розповсюдженні висловлювань інших осіб буде суттєво заважати пресі сприяти обговоренню питань суспільного значення та не повинно розглядатись, якщо для іншого немає винятково вагомих причин (рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-Центр» проти України» заява № 16695/04 від 15 липня 2010 року, остаточне 15 жовтня 2010 року).
Свобода дотримуватися своїх поглядів є основною передумовою інших свобод, гарантованих статтею 10 Конвенції з прав людини, і вона користується майже абсолютним захистом у тому сенсі, що можливі обмеження, закладені в пункті 2 цієї статті. Крім того, поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів.
Європейський суд з прав людини 02 червня 2016 року (остаточне 17 жовтня 2016 року) ухвалив рішення у справі № 61561/08 «Інститут економічних реформ проти України», де розглядаючи питання забезпечення балансу між свободою вираження поглядів та захистом репутації особи, зазначив, що відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції, існує мало можливостей для обмеження політичних висловлювань чи дебатів з питань, що становлять суспільний інтерес, при цьому високий рівень захисту свободи вираження поглядів буде надаватися у випадках, коли висловлювання стосуються питання, що становить суспільний інтерес.
У цьому рішенні суд проводить відмінність між твердженнями про факти і оціночними судженнями. Існування фактів можна довести, тоді як правдивість оціночних суджень не підлягає доведенню. Оціночне судження не може бути доведене, це порушує саму свободу думки, яка є основною частиною права, гарантованого статті 10 Конвенції.
Для того, щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, необхідно брати до уваги обставини справи і загальний тон зауважень, оскільки твердження про питання, що становлять суспільний інтерес, є оціночними судженнями, а фактичне твердження - констатація фактів.
Згідно роз`яснень, які викладені у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З урахуванням вказаного, колегія суддів вважає, що факт поширення відповідачем недостовірної інформації підтверджується наданими позивачем доказами, які містяться в матеріалах справи.
Поширена відповідачем інформація про позивача є неправомірною дією, яка спричинила негативні наслідки для позивача, тому така інформація не може вважатися оціночними судженнями на підставі ст. 30 Закону України "Про інформацію", оскільки такі фактичні твердження відповідача можливо перевірити на предмет їх відповідності дійсності, здійснивши відповідну перевірку істинності фактів.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що оприлюднена відповідачем інформація не відповідає дійсності, тобто, є недостовірною та непідтвердженою, а також створює у широкого кола осіб викривлене уявлення про діяльність позивача, сприймається як звинувачення останнього.
За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа, зобов`язання власника сайту видалити розміщену на сайті недостовірну інформацію, тощо).
Спростування поширеної недостовірної та непідтвердженої інформації повинно здійснюватися незалежно від вини особи, яка її поширила.
Крім того, згідно з роз`яснень, викладених у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору».
Так, звертаючись до суду позивач крім спростування інформації просив відшкодувати моральну шкоду, яку він оцінив у 1,00 грн., яка на думку колегії суддів підлягає стягненню відповідача.

Виходячи з вище наведеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а рішення суду скасуванню, з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.
На підставі наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. .

У відповідності до вимог ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення на користь позивача слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору за подачу позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 7224,20 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2019 року - скасувати.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права на повагу до честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди — задовольнити.
Визнати висловлювання ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 , висловлені ним публічно, а саме:
- «Почему вы этого сепара конченого не взяли и просто не засунули в каталажку...», зафіксоване у відеоролику: «Ахметовский «БОСС» Мкртчян прессует шахтёров! Ультиматум министру здравоохранения!» (момент 08:03- 08:07/10:35)
- « ІНФОРМАЦІЯ_6 », « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та « ОСОБА_3 на нары!», зафіксовані у відеоролику: «Шахтёры Павлограда и др. начали «гасить псов» ОСОБА_4 » (момент 53:04-54:16/1:17:31);
- « ОСОБА_5 , в общем, одним словом!», зафіксоване у відеоролику: «ч.2 «Гладиаторский бой Коломойский vs Ахметов! Победителя расстрелять!» (момент 19:20-19:23/29:44);
- «Хотел обратиться в первую очередь к братушанчикам-петушанчикам с ДТЭК Павлоградугля!» та «Мкртчян Сасунчик», зафіксовантх у відеорлику: «Братушани-петушани» с «ДТЭК Павлоградугля» навоняли на весь мир! Ахмет, дай им срача!» (момент 19:20-19:23/29:44), розміщених відповідачем в мережі Інтернет на відеохостінговому ресурсі YouTube на каналі «Характерники західного Донбасу», образливими та такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 .
Зобов`язати відповідача видалити відеоролики « ІНФОРМАЦІЯ_2 »; «Шахтёры Павлограда и др. начали «гасить псов» ОСОБА_4 »; «ч.2 « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та «Братушани- петушани» с «ДТЭК Павлоградугля» навоняли на весь мир! Ахмет, дай им срача!», з каналу «Характерники західного Донбасу», розміщених в мережі Інтернет на відеохостінговому ресурсі YouTube та заборонити публікацію зазначених відеороликів у будь-який спосіб.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1,00 грн. моральної шкоди.
Стягнути з з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 7224,20 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: