Ухвала
Іменем України 
 
22 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 758/7359/17
провадження № 51-5456 ск 21
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого         ОСОБА_1 ,
суддів:                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні 
ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року про повернення апеляційної скарги,
встановив:
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12 серпня 2021 року ОСОБА_5 , обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності і кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42017000000001581 від 22 травня 2017 року, в частині обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 367 КК України закрито.
Окрім цього, даною ухвалою скасовано арешт на майно ОСОБА_5 , накладений ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2018 року, цивільний позов ДП «Управління відомчої воєнізованої охорони» Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про відшкодування матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушенням у частині позовних вимог до ОСОБА_5 залишено без розгляду. Судовий розгляд вказаного кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, продовжений у відповідності до порядку, встановленого КПК України.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 12 серпня 2021 року у кримінальному провадженні 
№ 42017000000001581 від 22 травня 2017 року щодо ОСОБА_5 на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, повернуто особі, яка подала скаргу, разом з усіма доданими до неї матеріалами. Вказана ухвала мотивована тим, що прокурор звернувся з апеляційною скаргою поза межами строку на апеляційне оскарження, встановленого п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України, при цьому питання про його поновлення перед судом не порушує.
Не погоджуючись із ухвалою апеляційного суду прокурор звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою у якій, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. В обґрунтування вказує, що судом допущено порушення ч. 2 ст. 395 КПК України, що полягає у неправильному обрахуванні семиденного строку на апеляційне оскарження. Так, судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу 12 серпня 2021 року, тобто останнім днем подачі апеляційної скарги слід вважати 19 серпня 2021 року. Як зазначає прокурор, ним дотримано строк на апеляційне оскарження, оскільки апеляційну скаргу подано через суд першої інстанції 19 серпня 2021 року, що на його думку підтверджується штампом вихідної кореспонденції Офісу Генерального прокурора.
Перевіривши доводи касаційної скарги, вивчивши копію оскаржуваного судового рішення та додані матеріали, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті провадження за касаційною скаргою прокурора слід відмовити з огляду на таке.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданого до неї судового рішення та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
За приписами ч. 2 ст. 395 КПК України, оскаржувана ухвала Подільського районного суду м. Києва від 12 серпня 2021 року є іншою ухвалою суду першої інстанції, для оскарження якої встановлено семиденний строк (п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України).
Положеннями ст. 113 КПК України встановлено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. 
При цьому, частина 2 вказаної норми передбачає, що будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Відповідно до ч. 5 ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.
Статтею 116 КПК України передбачено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.
Згідно ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку апеляційного оскарження і якщо особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Як слідує з копії оскаржуваної ухвали, строк на апеляційне оскарження ухвали Подільського районного суду м. Києва від 12 серпня 2021 року обчислюється днями, відповідно початком перебігу такого строку є 13 серпня 2021 року, а згідно вимог статей 115, 395 КПК України останнім днем для оскарження - 19 серпня 2021 року.
Натомість, як встановлено судом, із апеляційною скаргою на вказану ухвалу місцевого суду прокурор звернувся лише 25 серпня 2021 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження, при цьому клопотання про поновлення цього строку перед судом не порушує, а тому апеляційний суд на підставі ч. 3 ст. 399 КПК України ухвалив рішення про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, з чим погоджується колегія суддів касаційного суду.
Ухвала апеляційного суду є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.
Колегія суддів касаційного суду вважає надуманими та такими, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні змісту кримінального процесуального закону доводи касаційної скарги прокурора про подання ним апеляційної скарги 19 серпня 2021 року з посиланням на штамп вихідної кореспонденції Офісу Генерального прокурора з огляду на таке.
З аналізу ст. 116 КПК України убачається, що законодавець пов`язує питання дотримання строку з однією із двох подій:
1) здавання скарги або іншого документу на пошту – що може підтверджуватись поштовим штемпелем на конверті, квитанцією про оплату поштових послуг разом з описом вкладення до листа, тощо;
2) поданням скарги або іншого документу уповноваженій особі органу чи установи якій адресовано вказаний документ – що, в свою чергу, може бути підтверджено відміткою цього органу про отримання.
З урахуванням наведеного, штамп вихідної кореспонденції Офісу Генерального прокурора жодним чином не впливає на питання дотримання строку на апеляційне оскарження та не може бути підтвердженням дотримання такого строку.
Враховуючи, що касаційної скарга прокурора не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданої до неї копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому колегія суддів касаційного суду вважає, що у відкритті провадження слід відмовити .
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд   
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року про повернення апеляційної скарги.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                                   ОСОБА_3