Дата документу 15.12.2021 Справа № 330/2584/20

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 330/2584/20	Головуючий у 1-й інстанції Куценко О.О.	
Пр. № 22-ц/807/3660/21	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2021 року                                               м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)                Гончар М.С.
суддів                                                Кримської О.М., Маловічко С.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 19 травня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 1-2), в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №010/0888/82/0075635 станом на 13.02.2018 року в розмірі 23739,77 грн., яка складається з: 23325,67 грн. - суми заборгованості за основною сумою боргу; 414,10 грн. - суми заборгованості за відсотками; 00,00 грн. - суми заборгованості за пенею, від сплати якої відповідач на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у добровільному порядку ухиляється, а також стягнути понесені судові витрати. 
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Куценка О.О. (а.с. 37).
Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 40) відкрито провадження у цій справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 19 травня 2021 року (а.с. 83-84) у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у цій справі відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у своїй апеляційній скарзі (а.с. 87-90) просило рішення суду першої інстанції у цій скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кримську О.М. та Маловічко С.В. (а.с. 112).
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою позивача у цій справі відкрито (а.с. 113), дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 114).
Відповідач ОСОБА_1 не скористалась своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом взагалі та у тому числі у встановлений апеляційним судом 15-денний строк з дати отримання нею копії ухвали апеляційного суду - 07.10.2021 року (поштове повідомлення а.с. 116). 
Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
За змістом ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 15 суддів). Крім того, суддя-доповідач у жовтні 2021 року перебувала у додатковій відпустці (а.с. 118). 
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове рішення.
Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.
В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судовими рішеннями є …рішення, постанови…(ст. 258 ч.1 ЦПК України).
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі у повному обсязі, керувавсяст. ст. 11, 16, 76-80, 89,  509, 512-514, 517, 525, 526, 610, 629, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 259, 263-265, 268,  274- 279 ЦПК України та виходив із такого.
Судом встановлено, що 12 червня 2012 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 010/0888/82/0075635 (а.с. 3-9). Зі строком дії леміту кредитування по 12 червня 2016 року включно.
Як зазначено у позові, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором в результаті чого утворилась заборгованість за кредитним договором №010/0888/82/0075635 від 12 червня 2012 року в сумі 23739,77 грн., з яких 23325,67 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 414,1 грн. - сума заборгованості за відсотками.
В подальшому між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та публічним акціонерним товариством «Комерційний Індустріальний банк» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого до АТ «КІБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором 010/0888/82/0075635 від 12 червня 2012 року.
28 листопада 2017 року між АТ «КІБ» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір про відступлення прав вимоги № 20171128, у відповідності до якого АТ «КІБ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «КІБ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах боржників. 
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як убачається із наданих позивачем доказів, на підтвердження позовних вимог, а саме: відступлення права вимоги за кредитним договором №010/0888/82/0075635, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало витяг з реєстру боржників №4 до договору відступлення права вимоги №20171128 від 28 листопада 2017 року, характеристики права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с. 23); копію договору відступлення права вимоги 320171128 від 28 листопада 2017 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с.20-22); копію договору відступлення права вимоги 3114-48F від 28 листопада 2017 року, укладеного ПАТ «Райффайзен банк-Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» (а.с.18-19); повідомлення ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» від 22 лютого 2018 року № 002269667 (а.с.24); повідомлення ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» від 22 лютого 2018 року № 002269667-1 (а.с.25).
Однак, вказаними доказами не підтверджується факт передачі ПАТ «Райффайзен банк-Аваль» на користь ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» кредитних зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором від 12 червня 2012 року № 010/0888/82/0075635 на вказану у позові суму та не вбачається можливим встановити у якому саме обсязі передано право вимоги.
Обов`язок первісного кредитора у зобов`язанні передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, встановлений і ст. 517 ч. 1 ЦК України.
Проте, в матеріалах справи відсутні відомості щодо підписання сторонами договору від 28.11.2017 року ПАТ «Райффайзен банк-Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» акту приймання-передачі прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором від 12 червня 2012 року № 010/0888/82/0075635, який було укладено з ОСОБА_1 .
Позивачем додатки до договору відступлення права вимоги від 28.11.2017 року не були додані до позовної заяви, а в тексті договору не міститься інформації про ОСОБА_1 . Більш того, договір від 28.11.2017 року, копія якого міститься в матеріалах справи, взагалі не містить другого аркушу (відсутні п.п.3.5 по 7.1).
Отже, матеріали справи не містять належних доказів про передачу права вимоги від ПАТ «Райффайзен банк-Аваль» до ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк». Документи, які зазначені у цьому договорі у розділі №9 як додатки, зокрема, не додано.
Відтак, суд першої інстанції вважав, що позивачем у цій справі не доведено і ту обставину, що відбувся перехід права вимоги від ПАТ «Райффайзен банк-Аваль» до ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та відповідно від ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» оскільки відсутні належні докази, які свідчать про перехід права вимоги та з яких можливо було б встановити, що відбувся перехід права вимоги за кредитним договором, укладеним ОСОБА_1 ..
Суд першої інстанції також вважав, що не можна визнати належним доказом на підтвердження факту переходу права вимоги від ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами, укладеними з ОСОБА_1 , наданий позивачем витяг з реєстру боржників №4 до договору відступлення права вимоги №20171128 від 28 листопада 2017 року, зважаючи на те, що у цьому витягу зазначені лише номер і дата кредитного договору та прізвище позичальника, у якому не вказано, станом на яку дату нараховано заборгованість, залишок заборгованості на початок та кінець кожного періоду, всі суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, напрямки та підстави їх нарахування та відсутні відомості про те, що матеріали кредитної справи (з даними про погашення кредиту та інш.) передавались новому кредитору, як це передбачено ст. 517 ч. 1 ЦК України. До того ж, вказаний витяг не завірений належним чином, не містить підписів уповноважених осіб та печаток покупця та продавця, її відповідність оригіналу договору не посвідчена в установленому законом порядку, а сформований і підписаний лише працівником ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та містить відтиск печатки лише однієї сторони договору - позивача. Вказані документи суду в оригіналі надано не було.
Більш того, вказаний витяг не дає можливості встановити, що він є невід`ємною частиною договору і що право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
У ч. 1 ст. 513 ЦК України зазначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
За таких обставин, суд першої інстанції вважав, що позивач не надав до суду доказів, що є новим кредитором у зобов`язаннях із відповідачем відповідно до умов зазначеного кредитного договору, що був укладений між ПАТ «Райффайзен банк-Аваль» 12 червня 2012 року № 010/0888/82/0075635, з ОСОБА_1 . 
Враховуючи положення ст. ст. 1077, 1078 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем по справі до суду не надані належні та допустимі докази про перехід до позивача по справі права вимоги за кредитним договором і що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, ОСОБА_2 відповідно до умов вказаного кредитного договору.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодний доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
За таких обставин та з урахуванням наведених норм матеріального і процесуального права, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано суду доказів, що він є новим кредитором у зобов`язаннях із відповідачем відповідно до умов зазначених кредитних договорів, а тому у задоволені позову позивача у цій справі слід відмовити.
Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі відповідає не відповідає.
Має місце неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для цієї справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції помилково визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам цієї справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, висновки суду першої інстанції ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.
Так, апеляційним судом встановлено, що 12 червня 2012 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 010/0888/82/0075635 (а.с. 3-9) зі строком дії ліміту кредитування по 12 червня 2016 року включно (10.06.2016 року мала місце пролонгація дії цього кредитного договору до 12.06.2020 року - а.с. 26-26 зворот).
Відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором, в результаті чого утворилась заборгованість за кредитним договором № 010/0888/82/0075635 від 12 червня 2012 року в сумі 23739,77 грн., з яких 23325,67 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 414,10 грн. - сума заборгованості за відсотками.
28 листопада 2017 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний банк» було укладено договір відступлення права вимоги №114/48-F (а.с. 18-19), відповідно до умов якого до ПАТ «КІБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором 010/0888/82/0075635 від 12 червня 2012 року.
28 листопада 2017 року між АТ «КІБ» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір про відступлення прав вимоги № 20171128 (а.с. 20-22), у відповідності до якого АТ «КІБ» передав ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв належні АТ «КІБ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, на що суд першої інстанції помилково не звернув належної уваги.
Згідно із п. 2.2 договору відступлення права вимоги, за цим договором здійснюється відступлення прав вимоги щодо портфелів заборгованості, сформованих первісним кредитором за власним рішенням та визначеною ним періодичністю у відповідності до критеріїв, визначених у додатку 1 до договору в межах загальної суми, що становить 85000000,00 грн. (без урахування пені) за всіма сформованими портфелями заборгованості (а.с. 20 зворот). 
Відповідно до реєстру боржників № 4 до договору відступлення права вимоги № 20171128 від 28.11.2017 (а.с. 23), ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23739,77 грн., з яких:- 23325,67 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 414,10 грн. - сума заборгованості за відсотками; 00,00 грн. - сума заборгованості за пенею (помісячний детальний розрахунок первісного кредитора АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості відповідача за вищезазначеним кредитним договором станом на 13 лютого 2018 року за період з 17.06.2012 року по 13.02.2018 року (копія а.с. 26-27), на який суд першої інстанції помилково не звернув належної уваги.
Відповідно до п. 2.4 договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) прав вимоги за цим договором, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заміняє АТ «КІБ» у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог АТ «КІБ», включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань та кредитними договорами. Сторони погодили, що кожен наступний реєстр боржників доповнює, а не замінює попередній. 
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно із ст. 1078 ч. 1 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Висновки суду першої інстанції у цій справі про те, що позивач не надав до суду доказів, що він є новим кредитором у зобов`язаннях із відповідачем відповідно до умов зазначеного кредитного договору, що був укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 12 червня 2012 року № 010/0888/82/0075635, ґрунтуються на припущеннях та спростовуються матеріалами цієї справи.
Оскільки, апеляційним судом встановлено, що 19 січня 2021 року ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області у цій справі (а.с. 48) позивача було зобов`язано надати оригінали документів, копії яких додано до заяви.
Апеляційним судом встановлено, що на виконання вказаної ухвали Якимівського районного суду Запорізької області від 19 січня 2021 року позивачем було направлено на адресу суду першої інстанції оригінал таких документів (доказів а.с. 55-68):
- оригінал кредитного договору № 010/0888/82/0075635 (якій має назву - Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування від 12.06.2012 року № 010/0888/82/0075635) (а.с. 55-58) та Правилами ведення поточних карткових рахунків фізичних осіб та користування платіжними картками АТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с. 58 зворот-61); 
- оригінал заяви власника карткового рахунку на укладання договору добровільного страхування життя з ПрАТ «СК «УНІКА Життя» (а.с. 62);
- оригінал додатку 1 до договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування від 12.06.2012 року № 010/0888/82/0075635 (а.с. 63);
- оригінал додатку №2 до договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування від 12.06.2012 року № 010/0888/82/0075635 (а.с. 64);
- оригінал довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість по продукту «Кредитна картка Прозора»/»Кредитна карта Базова» (а.с. 65). «Загальні умови кредитування»;
- оригінал заяви-анкети для отримання карткового кредиту № 08880075635 (а.с. 66);
- оригінал розрахунку заборгованості по картковому кредиту за кредитним договором № 010/0888/82/0075635 від 12.06.2012 року (а.с. 67-68).
Проте, в рішенні суд першої інстанції помилково зазначив, що матеріали цієї справи не містять належних доказів про передачу права вимоги від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк».
Окрім того, суд першої інстанції помилково вважав, що позивачем не доведено і ту обставину, що відбувся перехід права вимоги від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та відповідно від ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», оскільки відсутні належні докази, які свідчать про перехід права вимоги та з яких можливо було б встановити, що відбувся перехід права вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 . 
Так, апеляційним судом встановлено, що первісним кредитором за кредитним договором виступав АТ «Райффайзен Банк Аваль».
Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 010/0888/82/0075635 від 12.06.2012 року станом на 13.02.2018 року за період з 17.06.2012 року по 13.02.2018 року (а.с. 26-27), що був доданий до позовної заяви, виданий ще первісним кредитором та завірений належним чином, що жодним чином не суперечать положенням ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», містить: суму заборгованості по кредиту, по сплаті процентів, комісійної винагороди, пені, а та загальний розмір заборгованості із зазначенням: суми чергового платежу, дати та суми фактичного погашення суми кредиту та відсотків, днів прострочення, суми простроченого кредиту та відсотків. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.
Підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, і розрахунок кредитної заборгованості, здійснений Банком при відступленні права вимоги (ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі № 6-14194св14).
Апеляційним судом встановлено, що вищезазначені кредитний договір, укладений між первісним кредитором та відповідачем, договір відступлення права вимоги №114/48-F, укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «КІБ» (а.с. 18-19), договір відступлення права вимоги № 20171128 від 28 листопада 2017 року, укладений між ПАТ «КІБ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с. 20-22) станом на час розгляду цієї справи судом першої інстанції не були визнані недійсними. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.
Тому, суд першої інстанції мав виходити у цій справі, з презумпції правомірності правочину - вищезазначених договорів у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості договору (ст. 629 ЦК України).
Оскільки, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним; договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Крім того встановлено, що за весь період перебування права вимоги за кредитним договором № 010/0888/82/0075635 від 12.06.2012 року у ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до боржника. 
Позивач у цій справі просив стягнути із відповідача лише ту заборгованість за кредитним договором, яка була нарахована первісним кредитором. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.
При вищевикладених встановлених апеляційним судом фактичних обставинах цієї справи, надані позивачем суду у цій справі вищезазначені докази в обґрунтування його позову у цій справі є належними та достатніми, у тому числі для підтвердження суми заборгованості відповідача за кредитним договором, та на підставі яких суд першої інстанції мав дійти висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача у цій справі та задовольнити позов позивача у цій справі у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 у суді першої інстанції заявила про застосування позовної давності у цій справі (заява а.с. 44).
Суд першої інстанції не застосовував позовну давність у цій справі, оскільки вважав, що права позивача відповідачем не порушені.
Апеляційним судом при вищевикладених встановлених апеляційним судом фактичних обставинах цієї справи вбачається, що права позивача відповідачем порушені. 
Проте, позовна давність у цій справі не може бути застосована апеляційним судом, оскільки мають місце обставини (підстави), передбачені ст. 264 ЦК України, для переривання загального (трирічного) строку позовної давності, після настання яких строк позовної давності починає збігати заново, а саме: платежі з боку відповідача на користь кредитора як до пролонгації дії кредитного договору (10.06.2016 року), так й після платежами на суму більше 500,00 грн. з інтервалом кожні 1-4 місяці, включаючи останній - 20.11.2017 року (а.с.27).
А позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом до відповідача у жовтні 2020 року (відмітка суду на позові а.с.1), тобто з дотриманням загального (трирічного) строку позовної давності з вищезазначеної дати останнього платежу відповідача за договором. 
Відповідач не надала суду належних, допустимих доказів того, що вона станом на час розгляду цієї справи судом першої інстанції чи перегляду цієї справи апеляційним судом погасила перед позивачем вищезазначену заборгованість повністю чи частково. 
Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги сторони позивача.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).
В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Проте докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі відсутні.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.
За таких обставин, апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у цій справі слід задовольнити, рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 19 травня 2021 року у цій справі слід скасувати; ухвалити нове судове рішення, яким позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 010/0888/82/0075635 від 12.06.2012 року у розмірі 23739,77 грн., яка складається з: 23325,67 грн. - суми заборгованості за основною сумою боргу, 414,10 грн. - суми заборгованості за відсотками. 
Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. 13 ЦПК України в разі задоволення апеляційної скарги та позову позивача у цій справі при вищевикладених обставинах, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» слід стягнути судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 5255,00 грн. (розрахунок: 2102,00 грн. - судовий збір за подачу позову (а.с. 35) + 3153,00 грн. - судовий збір за подачу апеляційної скарги (а.с. 91)).
Керуючись ст. ст. 7, 12, 81-82, 89, 141, 367, 369, 371-372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити. 
Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 19 травня 2021 року у цій справі скасувати. 
Ухвалити у цій справі нове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП  НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ЄДРПОУ 35625014) заборгованість за кредитним договором № 010/0888/82/0075635 від 12.06.2012 року у розмірі 23739,77 грн., яка складається з: 23325,67 грн. - суми заборгованості за основною сумою боргу, 414,10 грн. - суми заборгованості за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ЄДРПОУ 35625014) судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 5255,00 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 15.12.2021 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Кримська О.М.	Маловічко С.В.