ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2021 р. 	Справа № 520/3803/21	
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  П`янової Я.В. ,
за участю секретаря судового засідання  Медяник А.О.  
представник позивача - Мирошник Т.Ю.
представник відповідача - Шаповалов Б.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанської митниці Держмитслужби на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2021, головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 31.05.21 по справі № 520/3803/21
за позовом    Приватного акціонерного товариства "Новий Стиль" 
до     Слобожанської митниці Держмитслужби   
про визнання протиправними та скасування рішень,
ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство "НОВИЙ СТИЛЬ" (далі за текстом також - позивач, ПрАТ "НОВИЙ СТИЛЬ") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Слобожанської митниці Держмитслужби (далі за текстом також – відповідач), в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA807170/2020/000049/2 від 26.11.2020;
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA807170/2020/000048/2 від 26.11.2020.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року позов задоволено повністю. 
Визнано протиправними та скасовано рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA807170/2020/000049/2 від 26.11.2020 та №UA807170/2020/000048/2 від 26.11.2020.
Стягнуто на користь ПАТ "Новий Стиль" за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанської митниці Держмитслужби суму сплаченого судового збору у розмірі 8672 грн. 50 коп.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що ухвалюючи оскаржуване рішення Харківський окружний адміністративний суд не надав оцінку наявним у матеріалах справи доказам, які були надані відповідачем. Посилається на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 02.04.2019 у справі № 826/14258/15, від 02.04.2019 у справі № 815/4150/14. Вказує на обов`язок позивача довести заявлену митну вартість товару з посиланням на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 16.04.2019 у справі № 804/1627/15, а також, з посиланням на правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 15.08.2019 у справі № 826/19400/15 зазначає про підстави витребування додаткових документів. Посилається на обставини спірних правовідносин, викладені ним у відзиві на позовну заяву. За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити повністю.
Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає,  що у рішенні суд першої інстанції зробив правильний висновок про обґрунтованість позовних вимог ПрАТ "НОВИЙ СТИЛЬ". Вказує, що посилання відповідача на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає висновкам Верховного Суду, є безпідставним. Уважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
У судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, представник позивача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача та відповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що у листопаді 2020 року Пр.АТ «Новий Стиль» був ввезений товар: силові пневмоциліндри лінійної дії багатоцільового призначення, виробник: ANHUI LAITE GAS SPRING CO., країна виробництва: Китай, торгівельна марка: ANHUI.
Імпорт товару здійснювався на підставі Контракту №05122019-LANT від 05.12.2019 та додатків до нього, інших товаросупровідних документів, документів на перевезення.
Умовами Контракту, в якому позивач є покупцем, а продавцем - ANHUI LAITE GAS SPRING CO., визначено, що продавець зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити наступну продукцію - пневмоциліндри лінійної дії на умовах, викладених у цьому Контракті (п. 1.1. Контракту).
Конкретний вид (асортимент) товару кожної партії поставки узгоджується сторонами в замовленні та назначаються в специфікаціях та інвойсах, які додаються до Контракту та складають його невід`ємну частину (п. 1.3. Контракту).
Продавець поставляє покупцю товар на наступних умовах: FOB Шанхай, Китай; EXW Шанхай, Китай, (п. 3.1. Контракту).
Ціна товару за окремою партією товару визначається в специфікаціях та інвойсах на окрему партію товару (п. 4.1. Контракту).
Комерційними інвойсами NOWY25/2020, NOWY26/2020 від 28.09.2020 погоджені умови постачання товару - FOB Шанхай.
Додатками №22 та №23 від 28.09.2020 погоджена умова оплати товару на протязі 90 календарних днів з моменту поставки товару покупцю.
Товар був ввезений двома окремими партіями, для митного оформлення на кожну партію позивачем була складена окрема митна декларація з визначенням митної вартості товару у відповідності до вимог Митного кодексу України.
На підтвердження митної вартості товару позивачем були подані документи, в тому числі: обов`язкові документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України:
- Декларації митної вартості №UA807170/2020/000049/2 від 26.11.2020 та №UA807170/2020/000048/2 від 26.11.2020;
- Контракт №05122019-LANT від 05.12.2019;
- Додатки до контракту №22 та №23 від 28.09.2020, в яких визначено відстрочення платежу за товар на 90 календарних днів;
- Комерційні Інвойси NOWY25/2020, NOWY26/2020 від 28.09.2020 (з перекладом);
- Коносаменти №177TBWBWS06396B від 12.10.2020 та №177TBWBWS806396А від 12.10.2020;
- Сертифікати про походження товару 20С3405ВОС18/00050 від 28.09.2020 та 20С3405ВОС18/00049 від 28.09.2020;
- Пакувальні листи б/н від 28.09.2020;
- Договір на перевезення (транспортно-експедиційні послуги) №01042020 від 01.04.2020, умовами якого визначено, що оплата здійснюється протягом 30 банківських днів з дати підписання акту виконаних робіт;
- Рахунки-фактури про надання послуг за договором (контрактом) про транспортно-експедиторських послуг №СФ-19192 від 19.11.2020 та № СФ- 19190 від 19.11.2020;
- Документи, що підтверджують вартість перевезення товару - довідки № 19/11/9848-1 від 19.11.2020.
Під час контролю митної вартості товару за №UA807170/2020/000049/2 від 26.11.2020 та №UA807170/2020/000048/2 від 26.11.2020 відповідачем надані запити №22309 та №22310 від 25.11.2020, в яких з посиланням на надання недостовірних документів щодо складової митної вартості та спрацювання системи АСАУР, позивачу запропоновано надати достовірні відомості, а саме документи за визначеними в запитах переліках.
У відповідь на запити відповідача ПрАТ "Новий Стиль" надав лист №26.11.2020/1 від 26.11.2020 та лист №26.11.2020/2 від 26.11.2020 з інформацією та поясненнями стосовно запитаної інформації та документів з поставки товару. У цих листах позивач повідомив, що ним було надано всі документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару, у зв`язку з чим просив надати Рішення про визначення Митної вартості за вказаними деклараціями.
В результаті відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів  №UA807170/2020/000049/2 від 26.11.2020 та №UA807170/2020/000048/2 від 26.11.2020, митна вартість товарів збільшена. Також, на підставі прийнятих рішень про коригування відповідачем були оформлені картки відмови в прийнятті Митної декларації №UA807170/2020/063823, №UA807170/2020/063824.
З метою уникнення простою транспорту та виробничою необхідністю позивач оформив товар за ціною, визначеною митним органом, оформивши 26.11.2020 Митні декларації №UA807170/2020/063823, №UA807170/2020/063824, та за якою випустив товар у вільний обіг під гарантію за ст. 55 Митного кодексу України (далі – МК України) .
Позивач 18.12.2020 у порядку підпункту 2 частини 4 статті 54 МК України звернувся до відповідача з запитами про надання письмової інформації про причини, за яких заявлена митна вартість не може бути визнана, просив надати відповідь, у яких саме документах міститься недостовірність, розбіжності або не містяться відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості. До запитів позивач додав переклад митної декларації Китаю (країни виробника товару) та інвойс на ідентичний товар.
На вищевказані запити відповідач надав 20.01.2021 інформацію про підстави корегування митної вартості товарів.
04.02.2021 листами №04.02.2021/2 та №04.02.2021/1 ПАТ "Новий Стиль" подав додаткові пояснення разом із документами щодо сплати товару та транспортно-експедиційних послуг.
Розглянувши вказані листи, відповідач проінформував, що подані документи не спростовують в повній мірі сумнівів щодо дійсності задекларованої митної вартості оцінюваних товарів, не можуть бути підставою для скасування раніше прийнятих рішень про коригування.
Скориставшись правом на оскарження рішень відповідача у судовому порядку, позивач звернувся до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про невідповідність оскаржуваних рішень про коригування митної вартості критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються МК України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 МК України № 4495-VI від 13.03.2012 - далі МК України).
Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є  вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частин першої та другої статті 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно із частиною першою статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За змістом частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Положення статті 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).
Згідно із частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до  частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Із положень частини першої та другої статті 53 МК України вбачається, що МК України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Разом з тим, ч. 3 ст. 53 МК України містить застереження, за яким у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
В силу положень ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Дана норма кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 318 МКу України, якою встановлено те, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року за № 3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.
За приписами частини другої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Згідно із частиною третьою статті 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
За частиною п`ятою статті 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).
За положеннями статей 57, 58 Митного кодексу України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.
Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до частини восьмої статті 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
За приписами частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Згідно частин 2, 3 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 59 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.
Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари. У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена (частини 4, 5 стаття 59 Митного Кодексу України).
Згідно з частиною 7 статті 59 МК України у разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо ідентичних товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Так, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Цей висновок відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 в справі №809/1884/16.
Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 19.12.2019 у справі № 810/5295/15, від 06.02.2020 у справі № 540/2219/18.
Разом з тим, наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильності її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Така правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 21.12.2018 у справі №815/228/17.
Судовим розглядом установлено, що позивачем до митного органу для підтвердження заявленої митної вартості товару подані: Контракт №05122019-LANT від 05.12.2019; Додатки до контракту №22 та №23 від 28.09.2020, в яких визначено відстрочення платежу за товар на 90 календарних днів; Комерційні Інвойси NOWY25/2020, NOWY26/2020 від 28.09.2020 (з перекладом); Коносаменти №177TBWBWS06396B від 12.10.2020 та №177TBWBWS806396А від 12.10.2020; Сертифікати про походження товару 20С3405ВОС18/00050 від 28.09.2020 та 20С3405ВОС18/00049 від 28.09.2020; Пакувальні листи б/н від 28.09.2020; Договір на перевезення (транспортно-експедиційні послуги) №01042020 від 01.04.2020, умовами якого визначено, що оплата здійснюється протягом 30 банківських днів з дати підписання акту виконаних робіт; Рахунки-фактури про надання послуг за договором (контрактом) про транспортно-експедиторських послуг №СФ-19192 від 19.11.2020 та № СФ- 19190 від 19.11.2020; Документи, що підтверджують вартість перевезення товару - довідки № 19/11/9848-1 від 19.11.2020.
Вищевказані документи не містять жодних розбіжностей щодо кількості, найменування, якості, ціни задекларованого позивачем товару, а тому суд дійшов висновку, що такі документи містять всі реквізити, необхідні для ідентифікації придбаного позивачем товару та його ціни.
Також, позивачем додатково подано переклад митної декларації Китаю (країни виробника товару), інвойс на ідентичний товар, документами щодо оплати товару та транспортно-експедиційних послуг.
Тобто, позивачем разом із митною декларацією було надано документи, необхідні для митного оформлення.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивачем при здійсненні імпортування товарів на митну територію України, на підтвердження заявленої ним митної вартості на підставі положень контракту було надано повний пакет документів відповідно до переліку, закріпленого статтею 53 МК України, а тому висновки відповідача, що використані декларантом відомості при визначенні митної вартості товару не підтверджені документально або не визначені кількісно і недостовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою, є необґрунтованим, оскільки такий висновок спростовано наявними у справі письмовими доказами.
Крім того, посилання відповідача в рішенні про коригування митної вартості товару на відомості з баз даних ЄАІС Держмитслужби України не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару за ціною договору.
Слід зазначити, що Єдина автоматизована інформаційна система (ЄАІС) ДФС (Держмитслужби) України закрита для вільного доступу, що позбавляє декларанта можливості перевірити наявну у ній інформацію.
Верховний Суд сформував правову позицію, зазначивши, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності  МК України  не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанови від 21.02.2018 у справі №820/17417/14, від 04.09.2018 у справі №818/1186/17).
Отже, митним органом не зазначено, які саме розбіжності мають подані документи, чи яких відомостей не вистачає, або які наявні ознаки підробки документів, що підтверджують  числові значення складових митної вартості товарів. Докази того, що у ПрАТ «НОВИЙ СТИЛЬ» існували такі обставини чи розбіжності відповідачем не надано.
Водночас, МК України не передбачено обов`язковості надання декларантом інформації про угоди ідентичних (подібних) товарів.
Щодо посилання відповідача на ненадання позивачем до митного оформлення заявки на транспортні послуги, колегія суддів звертає увагу, що під час процедури митного оформлення відповідачем не вказувалося про необхідність надання заявки в якості документу, який не дозволяє визначити митну вартість товару.
Разом з тим, заявка не містила числових значень митної вартості товару, оскільки пунктом 2.2 Договору на транспортно - експедиторські послуги № 01042020 від 01.04.2020 встановлено «... У заявці КЛІЄНТ зобов`язаний повідомити експедитору найменування і вагу вантажу , його упаковку, обсяг транспортного засобу, умови і терміни перевезення, місце завантаження та розвантаження та інші дані, необхідні для даного перевезення.
Щодо посилання відповідача на надання митної декларації країни відправлення без перекладу на українську мову або офіційну мову митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, відповідно до вимог ст.254 МК України, колегія суддів зазначає таке.
За статтею 53 МК України копія митної декларації країни відправлення не визначена в якості обов`язкового документу, що підлягає наданню декларантом, вона є додатковим документом, що подається за наявності і тільки у разі, якщо обов`язкові документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Проте, таких обґрунтованих підстав для надання додаткових документів ні під час процедури митного оформлення (у запитах про надання додаткових документів), ні під час судового розгляду відповідач не навів.
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вказує, що висновки у рішенні про коригування митної вартості щодо неможливості визначення митної вартості товарів за основним методом (за ціною зовнішньоекономічного контракту) є необґрунтованими, оскільки наданих декларантом документів було достатньо для прийняття рішення про визначення митної вартості товарів на підставі поданих документів.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апелянтом не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, натомість позивач підтвердив заявлену митну вартість товарів необхідними документами. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятих  митницею рішень.
Враховуючи наведене,  колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування рішень Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA807170/2020/000049/2 від 26.11.2020 та №UA807170/2020/000048/2 від 26.11.2020.
Доводи апеляційної скарги із зазначених вище підстав не спростовують висновків суду першої інстанції.
З правовими позиціями Верховного Суду, на які посилається відповідач, рішення суду першої інстанції узгоджується та їм не протирічить.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду  - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року по справі № 520/3803/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 
Головуючий суддя 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	О.А. Спаскін    Я.В. П`янова   	
Постанова складена в повному обсязі  11.11.2021