П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 листопада 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/7525/21	
Головуючий в 1 інстанції: Корой С.М.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого           судді                     -            Джабурія О.В.
суддів                                          -            Вербицької Н.В.
                                               -          Кравченка К.В.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

07 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Пенсійного фонду України, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Пенсійного фонду України, які виразилися у відмові листом від 16.04.2021 року за вих. № 12022-9455/К-03/8-2800/21 перерахувати на рахунки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області кошти в сумі 321707,84 грн. для виплати їх ОСОБА_1 на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року по справі № 420/78/20;
- зобов`язати Пенсійний фонд України перерахувати кошти в сумі 321707,84 грн. на рахунки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для виплати їх ОСОБА_1 на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року по справі № 420/78/20.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилався на те, що на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року по справі № 420/78/20 йому проведено перерахунок пенсії за вислугу років з 20.12.2016 року. При цьому, за повідомленням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 01.02.2021 року за вих. № 1250-690/K02/8-1500/21, виплата нарахованої позивачу доплати пенсії за період з 20.12.2016 року по 31.08.2020 року в сумі 321707,84 грн. буде здійснена одним платежем після виділення головному управлінню відповідних коштів на погашення вказаної заборгованості. З огляду на викладене, 15.03.2021 року позивач звернувся до Пенсійного фонду України із заявою, в якій з метою належного виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року по справі № 420/78/20 просив перерахувати кошти в сумі 321707,84 грн. на рахунки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для їх виплати позивачу. На вказану заяву позивач отримав листа від 16.04.2021 року за вих. № 12022-9455/K 03/8-2800/21, яким відповідачем було відмовлено у задоволенні його заяви.
Такі дії відповідача позивач вважає протиправними.
Представник відповідача, просив відмовити у задоволенні позову, в обґрунтування правової позиції зазначив, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, пов`язаних з виконанням головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.08.2020 року у справі № 420/78/20, а відтак вимоги позивача до Пенсійного фонду України є безпідставними та необґрунтованими.
Щодо виплати коштів Головним управлінням на виконання судового рішення, відповідач, з посиланням на ст.19 Конституції України, ст.8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», ст.ст.72,73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зазначає, що у бюджеті Пенсійного фонду України на 2021 рiк, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 року № 126 на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду передбачено кошти з державного бюджету в сумі 360 млн. грн.
Таким чином, виплата коштів, нарахованих на виконання судового рішення, буде здійснена з урахуванням пункту 20 та пункту 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України в межах бюджетних призначень.
З урахуванням вищевикладеного, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій Пенсійного фонду України, які виразилися у відмові листом від 16.04.2021 року за вих. № 12022-9455/К-03/8-2800/21 перерахувати на рахунки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області кошти в сумі 321 707,84 грн. для виплати їх ОСОБА_1 на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року по справі № 420/78/20 та  зобов`язання Пенсійного фонду України перерахувати кошти в сумі 321 707,84 грн. на рахунки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для виплати їх ОСОБА_1 на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року по справі № 420/78/20– відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового про задоволенні позовних вимог.  
Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про:
- визнання протиправними дії ГУПФ України в Одеській області, яке листом від 28 грудня 2019 року за вих. № 3578/К-11 відмовило виконати вимоги ч.5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосувати висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №127/4267/17, від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17 та від 06 листопада 2018 року у справі №522/3093/17, та здійснювати виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії без обмеження її максимальним розміром та провести йому доплату різниці між нарахованою пенсією без обмеження її максимальним розміром та отриманою пенсією, починаючи з моменту такого обмеження;
- зобов`язання ГУПФ України в Одеській області виконати вимоги ч.5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», застосувати висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №127/4267/17, від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17 та від 06 листопада 2018 року у справі №522/3093/17, та здійснювати виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії без обмеження її максимальним розміром та провести йому доплату різниці між нарахованою пенсією без обмеження її максимальним розміром та отриманою пенсією, починаючи з моменту початку такого обмеження 01 січня 2012 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року по справі №420/78/20 позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеські області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково, визнано протиправними дії ГУПФ України щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 починаючи з 20 грудня 2016 року максимальним розміром, зобов`язано ГУПФ України в Одеській області здійснити з 20 грудня 2016 року по 31 грудня 2017 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 виходячи з сум грошового забезпечення з яких обчислювалась його пенсія (здійснювався перерахунок пенсії) станом відповідну дату, без її обмеження максимальним розміром, та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум, відмовлено у задоволенні решти позовних вимог.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.08.2020 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – задоволено частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 (максимальним розміром) починаючи з 20 грудня 2016 року і зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 20 грудня 2016 року, виходячи з сум грошового забезпечення з яких обчислювалась його пенсія (здійснювався перерахунок пенсії) станом на відповідну дату, без її обмеження максимальним розміром, та здійснити виплату суми перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.
Як зазначено у позові, на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року по справі № 420/78/20 йому проведено перерахунок пенсії за вислугу років з 20.12.2016 року. 
Згідно повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 01.02.2021 року за вих. № 1250-690/K02/8-1500/21, виплата нарахованої позивачу доплати пенсії за період з 20.12.2016 року по 31.08.2020 року в сумі 321707,84 грн. буде здійснена одним платежем після виділення Головному управлінню відповідних коштів на погашення вказаної заборгованості. 
З огляду на викладене, 15.03.2021 року позивач звернувся до Пенсійного фонду України із заявою, в якій з метою належного виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року по справі № 420/78/20 просив перерахувати кошти в сумі 321707,84 грн. на рахунки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для їх виплати позивачу (а.с.4).
На вказану заяву позивач отримав листа від 16.04.2021 року за вих. № 12022-9455/K 03/8-2800/21, в якому зазначено:
«…На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.08.2020 по справі № 420/78/20 (далі - рішення суду) Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 в межах покладених зобов`язань.
З вересня 2020 року виплата пенсії ОСОБА_1 здійснюється в розмірі. визначеному рішенням суду.
Відповідно до статті 8 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата пенсій. у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством. звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом. та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Згідно з пунктами 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства
Виплата заборгованості за рішенням суду буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.
Рішення суду виконано в межах покладених зобов`язань».
Вважаючи дії Пенсійного фонду України, які полягають у відмові листом від 16.04.2021 року за вих. № 12022-9455/К-03/8-2800/21 перерахувати на рахунки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області кошти в сумі 321707,84 грн. для виплати їх ОСОБА_1 на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року по справі № 420/78/20, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.
ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України  передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України  у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 1291  Конституції України  судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Аналіз положень  КАС України  дає підстави для висновку, що процесуальне законодавство визначає наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, а саме, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).
Зокрема, частиною 1  статті 383 КАС України  передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Частиною 6  статті 383 КАС України  визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому  статтею 249 цього Кодексу.
У постанові від 20 лютого 2019 року справа № 806/2143/15 Верховний Суд акцентував увагу на тому, що зазначені правові норми  КАС України  мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
В свою чергу, наявність у  КАС України  спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому  КАС, який не передбачає можливості подання окремого позову.
В даному випадку звернення ОСОБА_1 з позовом  про визнання протиправними дії Пенсійного фонду України, які виразилися у відмові перерахувати на рахунки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області кошти в сумі 321707,84 грн. для виплати їх ОСОБА_1 на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року по справі № 420/78/20 та зобов`язання перерахувати кошти на рахунки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для виплати їх ОСОБА_1 на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року по справі № 420/78/20, обумовлене саме невиконанням вказаного вище судового рішення у справі №420/78/20, а тому такі вимоги не можуть розглядатись в окремому позовному провадженні.
У постанові від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення.
Таким чином, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.
Крім цього, колегія суддів зазначає, що порядком №649 передбачався механізм погашення заборгованості, яка утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійного фонду України на цю мету. 
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 року у справі № 640/5248/19 визнані протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабміну України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», якими затверджений Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.
Кабінетом Міністрів України 16 грудня 2020 року було прийнято постанову №1279 «Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги» (далі – Постанова №1279).
Постановою №1279 у пункті 3 встановлено Пенсійному фонду України до 1 квітня 2021 р. провести підготовчі технічні заходи для забезпечення переходу до централізованого фінансування виплати пенсій.
Так, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 р. № 280 (в редакції Постанови №1279) Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань… забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій…
Відповідно до п. 12 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою КМУ від 30.08.1999 року №1596 (далі - Порядок №1596, в редакції Постанови №1279), органи Пенсійного фонду (головні управління Пенсійного фонду України в областях, м. Києві) на підставі заяв, передбачених п. 10 цього Порядку, складають: списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки згідно з додатком 2 у двох примірниках; опис списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки згідно з додатком 3 у трьох примірниках.
Відповідно до п. 13 Порядку №1596 під час централізованого перерахування коштів списки подаються уповноваженим банкам виключно в електронній формі через Пенсійний фонд України.
Згідно із п. 14 Порядку №1596 на підставі складених документів Пенсійний фонд України проводить протягом місяця за датами у межах виплатного періоду перерахування уповноваженим банкам кошти, необхідні для виплати пенсій та грошової допомоги, через поточні рахунки одержувачів.
Отже, вчинити певні дії в інтересах позивача, зокрема щодо здійснення фінансування виплати пенсії , наразі може Пенсійний фонд України.
Проте, з урахуванням централізованого фінансування виплат пенсії, суд вважає, що у відповідача відсутній обов`язок у перерахуванні коштів в сумі 321707,84 грн. на рахунки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для виплати їх ОСОБА_1 на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року по справі № 420/78/20, про що правильно встановлено судом першої інстанції.
Згідно ст. 242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Поряд з цим, слід зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, – 
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Джабурія О.В.	
Судді	    	Вербицька Н. В.    Кравченко К.В.