П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

02 листопада 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/5855/19	
Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Турецької І. О.
суддів: Стас Л. В., Шеметенко Л. П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області (правонаступник Головного управління ДПС в Одеській області) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський завод класичних вин» до Головного управління ДПС в Одеській області (правонаступник Головного управління ДФС в Одеській області) області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У жовтні 2019 року ТОВ «Одеський завод класичних вин» звернулося до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДФС в Одеській області (далі – ГУ ДФС в  Одеській області), правонаступником якого є Головне управління ДПС в Одеській області (далі - ГУ ДПС в Одеській області), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12 червня 2019 року: 
- №0017771304 про визначення суми грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору у загальній сумі 1 579,05 грн., з яких: за податковим зобов`язанням – 960,11 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 618,94 грн.; 
- №0017821304 за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачено податковим агентом, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у сумі 510 грн.;
- №0017831304 про визначення суми грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб у загальній сумі 23108,03 грн., з яких: за податковим зобов`язанням – 14050,39 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 9057,64 грн.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач наголошував про незаконність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, указуючи про наявність документального підтвердження та відображення в бухгалтерській звітності витрат на відрядження осіб, що перебували з підприємством у трудових відносинах.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року позов ТОВ «Одеський завод класичних вин» – задоволено.
Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області від 12 червня 2019 року за №0017771304, №0017821304, №0017831304.

Задовольняючи позов, суд дійшов висновку про те, що витрати фізичної особи на відрядження повністю підтверджуються наявними в матеріалах справи документами, а саме: квитками, рахунками за проживання та оренду автомобіля, а тому не є об`єктом оподаткування.
Разом з тим, суд вказав про те, що у ТОВ «Одеський завод класичних вин» відсутні підстави для подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь менеджера ЗЄД ОСОБА_1 та менеджера комерційного відділу ОСОБА_2 , оскільки отримані кошти на відрядження не є частиною доходу платника податків, в розумінні пп.163.1.1 п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України.
Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ГУ ДПС в Одеській області просить його скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Податковий орган продовжує наполягати на тому, що ТОВ «Одеський завод класичних вин» не включило до складу загального місячного оподаткованого доходу суми витрат на відрядження працівників підприємства на підставі звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт без первинних документів, що підтверджують зв`язок такого відрядження з господарською діяльністю роботодавця. З огляду на наведене, товариство не виконало зобов`язання щодо подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь менеджерів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та утримання військового збору із вказаних сум.
За таких умов, податковий орган впевнений в правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Фактичні обставини справи.

ТОВ «Одеський завод класичних вин» згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є юридичною особою (код ЄДРПОУ 38534742), основним видом діяльності якої є виробництво виноградних вин (46.34), оптова торгівля напоями (46.34).
У період з 26 березня 2019 року по 08 квітня 2019 року, на підставі направлень від 25 березня 2019 року №1671/14-05, №1672/14-05, №1676/14-05, №1675/14-05, №1677/14-05, виданих ГУ ДФС в Одеській області, на підставі наказів ГУ ДФС в Одеській області №1656 від 07 березня 2019 року та №2505 від 03 квітня 2019 року, проведена планова виїзна перевірка ТОВ "Одеський завод класичних вин" код за ЄДРПОУ 38534742 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року, валютного законодавства за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року.
За результатами проведеної перевірки відповідачем був складений Акт №739/15-32-14-05/38534742/12 від 22 квітня 2019 року "Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Одеський завод класичних вин» код за ЄДРПОУ 38534742 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року, валютного законодавства за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року (а.с.12-108 Т.1).
Згідно висновків Акта №739/15-32-14-05/38534742/12 від 22 квітня 2019 року, перевіркою встановлено порушення ТОВ «Одеський завод класичних вин»:
- п.п.44.1, 44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, п.5, п.6, п.7, п.19, п.29 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за №27/4248 (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на прибуток у розмірі 5 097 001 грн., у тому числі: за 2016 рік у сумі 2 619 053 грн., за 2017 рік у сумі 1 312 134 грн., за 2018 рік у сумі 1 165 814 грн.;
- п.44.1, п.44.6 ст. 44, п.п.192.1.1 ст. 192, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у сумі 3 843 296 грн., в тому числі за травень 2018 року у сумі 781 241 грн., за червень 2018 року у сумі 1 018 838 грн., липень 2018 року у сумі 1 103 418 грн., серпень 2018 року у сумі 941 559 грн.
Завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду по рядку 21 Декларації за грудень 2018 року у сумі 932 635 грн.;
- ч.2 ст.13 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів";
- пп.164.2.11. п.164.2 ст.164, п.164.5. ст.164, п.167.1 ст.167, п.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.170.9.1 п.170.9 ст.170 ПК України, не включено до складу загального місячного оподаткованого доходу суми витрат на відрядження працівників підприємства згідно звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт без первинних підтверджуючих документів (запрошень сторони, що приймає, укладених договорів чи контрактів, інших документів, що засвідчують участь відрядженої особи в заходах, які проводяться за тематикою, що збігається з господарською діяльністю підприємства), в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 14 050,39 грн.
- п.167.1 ст.167, п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168, пп.170.9.1 п.170.9 ст.170 ПК України - не включено до складу загального місячного оподаткованого доходу суми витрат на відрядження працівників підприємства згідно звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт без первинних підтверджуючих документів (запрошень сторони, що приймає, укладених договорів чи контрактів, інших документів, що засвідчують участь відрядженої особи в заходах, які проводяться за тематикою, що збігається з господарською діяльністю підприємства), в результаті чого донараховано військовий збір в сумі 960,11 грн.
- порушення п.51.1 ст.51, п.б) п.176.2 ст.176 ПК України, Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року №4, за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року не включено до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку суми повернутої фінансової допомоги фізичним особам - ознака доходу "153" - "сума поворотної фінансової допомоги".
- пп.141.4.1, пп.141.4.2 п.141.4 ст. 141 ПК України в частині не утримання та не перерахування до бюджету податку в сумі 10 042,14 грн. по виплатах доходу нерезидента, здійснених в 2016 році, І кварталі 2017 року, І півріччі 2017 року, три квартали 2017 року, 2017 році, І кварталі 2018 року, І півріччі 2018 року, три квартали 2018 року, 2018 році.
- п.п.16.1.3, п.16.1 ст.16, п.103.9 ст.103 ПК України, наказу Міністерства фінансів України №897 від 20 жовтня 2015 року "Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємства", в частині неподання Додатку ПН до Податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2016 рік відносно виплат доходу нерезиденту, за І квартал 2017 року, І півріччя 2017 року, три квартали 2017 року, 2017 рік, І квартал 2018 року, І півріччя 2018 року, три квартали 2018 року, 2018 рік.
Також, перевіркою дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій при здійсненні фінансово-господарської діяльності встановлено порушення п.2.8 гл.2 Положення про ведення касових операцій у Національній валюті України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 (із змінами і доповненнями) та п.15 розд. 2 Положення про ведення касових операцій у Національній валюті України затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року №148 (із змінами і доповненнями).
Не погоджуючись з висновками, викладеними в Акті №739/15-32-14-05/38534742/12 від 22 квітня 2019 року, ТОВ «Одеський завод класичних вин» 29 травня 2019 року подало до ГУ ДФС в Одеській області заперечення на Акт (а.с.187-200 Т.1).
ГУ ДФС в Одеській області за результатами розгляду заперечення до Акта вирішило наведені в ньому висновки залишити без змін, а заперечення платника податків №2905/1-2019 від 29 травня 2019 року (вх. №26738/10/15-32) - без задоволення (а.с.201-253 Т.1).
За частиною встановлених порушень, зафіксованих в Акті №739/15-32-14-05/38534742/12, ГУ ДФС в Одеській області прийняло податкові повідомлення-рішення від 12 червня 2019 року:
- №0017771304, яким ТОВ «Одеський завод класичних вин» визначено суму грошового з податків та зборів, у тому числі з військового збору в сумі 1579,05 грн., з яких за податковими зобов`язаннями в сумі 960,11 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 618,94 грн. (а.с.1 Т.2);
- №0017821304, яким ТОВ «Одеський завод класичних вин» визначено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в сумі 510,00 грн.(а.с.2 Т.2);
- №0017831304, яким ТОВ «Одеський завод класичних вин» визначено суму грошового з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб в сумі 23108,03 грн., з яких за податковими зобов`язаннями в сумі 14050,39 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 9057,64 грн. (а.с.3 Т.2).
Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач 05 липня 2019 року подав до ДФС України скаргу №0507/1-2019, за результатами розгляду якої,  28 серпня 2019 року, прийнято рішення №41536/6/99-99-11-05-01-25 про  залишення, оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС в Одеській області, без змін,  а скаргу без задоволення (а.с.52-57 Т.2).
Не погоджуючись із викладеним, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.
Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України (надалі - ПК України).
Відповідно до підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.
Згідно пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Згідно пп.164.2.11 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються сума надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки, розмір якої обчислюється відповідно до пункту 170.9 статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до п.164.5 ст.164 ПК України під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою:
К = 100 : (100 - Сп),
де К - коефіцієнт;
Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування.
У такому самому порядку визначаються об`єкт оподаткування і база оподаткування для коштів, надміру витрачених платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки.
При цьому, згідно пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми грошового або майнового відшкодування будь-яких витрат або втрат платника податку, крім тих, що обов`язково відшкодовуються згідно із законом за рахунок бюджету або звільняються від оподаткування згідно з цим розділом.
Згідно пп. «а» пп.170.9.1 п.170.9 ст.170 ПК України, податковим агентом платника податку під час оподаткування суми, виданої платнику податку під звіт та не повернутої ним протягом встановленого підпунктом 170.9.2 цього пункту строку, є особа, що видала таку суму, а саме: на відрядження - у сумі, що перевищує суму витрат платника податку на таке відрядження, розрахованій згідно із цим підпунктом.
Не є доходом платника податку - фізичної особи, яка перебуває у трудових відносинах із своїм роботодавцем або є членом керівних органів підприємств, установ, організацій, сума відшкодованих йому у встановленому законодавством порядку витрат на відрядження в межах фактичних витрат, а саме, на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) як до місця відрядження і назад, так і за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті), оплату вартості проживання у готелях (мотелях), а також включених до таких рахунків витрат на харчування чи побутові послуги (прання, чищення, лагодження та прасування одягу, взуття чи білизни), на найм інших жилих приміщень, оплату телефонних розмов, оформлення закордонних паспортів, дозволів на в`їзд (віз), обов`язкове страхування, інші документально оформлені витрати, пов`язані з правилами в`їзду та перебування у місці відрядження, в тому числі будь-які збори і податки, що підлягають сплаті у зв`язку із здійсненням таких витрат.
Зазначені в абзаці другому цього підпункту витрати не є об`єктом оподаткування цим податком лише за наявності підтвердних документів, що засвідчують вартість цих витрат у вигляді транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона, якщо його обов`язковість передбачена правилами перевезення на відповідному виді транспорту, та розрахункових документів про їх придбання за всіма видами транспорту, в тому числі чартерних рейсів, рахунків, отриманих із готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання фізичної особи, в тому числі бронювання місць у місцях проживання, страхових полісів тощо.
До оподатковуваного доходу не включаються також витрати на відрядження, не підтверджені документально, на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи (добові витрати), понесені у зв`язку з таким відрядженням у межах території України, але не більш як 0,1 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, в розрахунку за кожен календарний день такого відрядження, а для відряджень за кордон - не вище 80 євро за кожен календарний день такого відрядження за офіційним обмінним курсом гривні до євро, установленим Національним банком України, в розрахунку за кожен такий день.
Будь-які витрати на відрядження не включаються до оподатковуваного доходу платника податку за наявності документів, що підтверджують зв`язок такого відрядження з господарською діяльністю роботодавця/сторони, що відряджає, зокрема (але не виключно) таких: запрошень сторони, що приймає, діяльність якої збігається з діяльністю роботодавця/сторони, що відряджає; укладеного договору чи контракту; інших документів, які встановлюють або засвідчують бажання встановити цивільно-правові відносини; документів, що засвідчують участь відрядженої особи в переговорах, конференціях або симпозіумах, інших заходах, які проводяться за тематикою, що збігається з господарською діяльністю роботодавця/сторони, що відряджає.
Колегією суддів встановлено, що оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями №0017821304 та №0017831304 від 12 червня 2019 року збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 23 108,03 грн. та за платежем, що сплачено податковим агентом, із доходів платника податку у вигляді з/п у сумі 510 грн.
У даному випадку, податковим органом встановлено, що у звітах про використання коштів виданих на відрядження працівникам товариства не підтверджено первинними документами зв`язок такого відрядження з господарською діяльністю роботодавця.
Тому, податковим органом зроблено висновок про те, що такі витрати працівників товариства є сумою надмірно виплачених коштів на відрядження, які мають обкладатись податком на доходи фізичних осіб з урахування підвищеного коефіцієнту бази податку, який встановлено п.164.5 ст.164 ПК України.
Водночас, як встановлено судом першої інстанції та вбачається із зібраних матеріалів у справі, менеджер ЗЄД ОСОБА_1 та менеджер комерційного відділу ОСОБА_2 перебувають у трудових відносинах з ТОВ «Одеський завод класичних вин» та відправлялись у відрядження на підставі Наказів директора ТОВ «Одеський завод класичних вин».
Так, згідно Наказу №100 від 23 вересня 2016 року директора ТОВ «Одеський завод класичних вин» з метою пошуку потенційних покупців та налагодження експорту продукції власного виробництва, менеджера ЗЄД ОСОБА_1 та менеджера комерційного відділу ОСОБА_2 відряджено у Польщу строком на 6 (шість) днів з 26 вересня 2016 року по 01 жовтня 2016 року (а.с.4 т.2).
Відповідно до звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №55 від 03 жовтня 2016 року менеджера ЗЄД ОСОБА_1 , витрачено 14972,23 грн., що підтверджується розрахунком витрат (а.с.13-14 т.2).
Відповідно до звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №55 від 03 жовтня 2016 року менеджера комерційного відділу ОСОБА_2 , витрачено 6000,00 грн., що підтверджується розрахунком витрат (а.с.33-34 т.2).
На підтвердження понесених витрат, позивачем надано копії закордонних паспортів із відмітками про перетин кордону (а.с.15-18), проїзними документами (а.с.19-24, 30, 35), рахунки за проживання (а.с.25-28) та проїзними квитками (а.с.29, 31).
Наказом №111 від 15 жовтня 2016 року директора ТОВ «Одеський завод класичних вин» з метою пошуку потенційних покупців та налагодження експорту продукції власного виробництва, менеджера ЗЄД ОСОБА_1 відряджено в Іспанію строком на 9 (дев`ять) днів з 18 жовтня 2016 року по 26 жовтня 2016 року (а.с.6 т.2).
Відповідно до звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №56 від 26 жовтня 2016 року менеджера ЗЄД ОСОБА_1 , витрачено 29649,75 грн., що підтверджується розрахунком витрат (а.с.7-8 т.2).
На підтвердження понесених витрат, позивачем надано копії закордонних паспортів із відмітками про перетин кордону (а.с.15-18), квитанціями про оренду авто Opel Astra Est Di Ma на суму 20649,75 грн. (а.с.9-11).
Наказом №113-2 від 08 листопада 2016 року директора ТОВ «Одеський завод класичних вин» з метою пошуку потенційних покупців та налагодження експорту продукції власного виробництва, менеджера ЗЄД ОСОБА_1 відряджено у м. Амстердам (Данія) строком на 7 (сім) днів з 19 листопада 2016 по 25 листопада 2016 року (а.с.5 т.2).
Відповідно до звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №6 від 01 січня 2017 року менеджера ЗЄД ОСОБА_1 , витрачено 13386,00 грн., що підтверджується розрахунком витрат (а.с.39-40 т.2).
На підтвердження понесених витрат, позивачем надано копії закордонних паспортів із відмітками про перетин кордону (а.с.15-18), авіаквитками (а.с.41-46).
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що витрати, понесені вказаними особами на відрядження, повністю підтверджуються наявними в матеріалах справи первинними документами, а саме: квитками, рахунками за проживання та оренду автомобіля.
При цьому, податковий орган в апеляційній скарзі не спростував ці висновки суду.
Щодо податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області №0017771304 від 12 червня 2019 року, яким ТОВ «Одеський завод класичних вин» визначено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору, колегія суддів вказує наступне.
Відповідно до пункту 16-1 Підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України (в редакції, чинній станом на дати виникнення спірних правовідносин) тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Згідно із підпунктом 1.6 пункту 16-1 Підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.
Підпунктами 1.2 та 1.3 пункту 16-1 Підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, що об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту (підпункт 1.4 пункту 16-1 Підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України).
Відповідно до пп.163.1.1 п.163.1 ст.163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
Згідно з п.51.1 ст.51 ПК України платники податків, у тому числі податкові агенти, платники єдиного внеску, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, з розбивкою по місяцях звітного кварталу.
Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (підпункт 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України).
Абзацом а) пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України визначено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.
Згідно з підпунктом "б" пункту 176.2 статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (з розбивкою по місяцях звітного кварталу), до контролюючого органу за основним місцем обліку. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку - фізичній особі податковим агентом, платником єдиного внеску протягом звітного періоду.
Оскільки, отримані кошти на відрядження не є частиною доходу платника податків, в розумінні пп.163.1.1 п.163.1 ст.163 ПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для подання ТОВ «Одеський завод класичних вин» податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь вказаних менеджерів.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 12 червня 2019 року №0017771304, №0017821304 та №0017831304.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченням проти позову. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, в апеляційній скарзі не зазначено.
Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Розподіл судових витрат згідно вимогст.139 КАС України не передбачено.

Керуючись статтями 308, 311, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський завод класичних вин» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач - суддя                                                             І. О. Турецька

суддя                                                                                 Л. В. Стас

суддя                                                                                 Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 02.11.2021 року.