ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/11180/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Шулежко В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  08 листопада 2021 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
                   судді-доповідача:                       Собківа Я.М.,    
                                 суддів:                        Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ваніла Скай" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у м.Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ваніла Скай" про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної податкової служби у м.Києві звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю " Ваніла Скай ", у якому просило стягнути кошти з платника податків з рахунків у банках, що обслуговують такого платника на суму податкового боргу у розмірі 283   677,99 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у відповідача утворилася заборгованість перед бюджетом внаслідок несплати самостійно задекларованих зобов`язань з податку на додану вартість у встановлений законодавством термін.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2021 року позов задоволено. 
В апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю "Ваніла Скай", посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.     
Відповідно до ч.1   ст. 308 КАС України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1   ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Станом на 08 листопада 2021 року відповідачем не надано до суду письмового відзиву (заперечень) на апеляційну скаргу.   
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "ВАНІЛА СКАЙ" зареєстроване як юридична особа 31.03.2010 за адресою: м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд.18/14, офіс 715, код за ЄДРПОУ 37035934, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем подавалась податкова звітність з податку на додану вартість та згідно даних інтегрованої картки платника за 2017-2020 роки у відповідача обліковується податковий борг, починаючи з 2017 року, та складає 283   677,99 грн.
Головним управлінням ДПС у м. Києві виставлено податкову вимогу №11586-23 від 19.09.2015, яка надіслана на адресу відповідача. Зазначена податкова вимога в судовому або адміністративному порядку не скасована.
Оскільки податковий борг відповідач добровільно не сплатив, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до   статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно з вимогами підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Пунктом 16.1 статті 16 Податковим кодексом України передбачено, що платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді (п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України).
Податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає (п.56.11 ст.56 Податкового кодексу України).
Положеннями статті 203 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Як вбачається з матеріалів справи, податковий борг у розмірі 283   677,99 грн. виник на підставі несплати нарахованого ПДВ згідно: 
податкової декларації № 9116436818 від 19.06.2017 терм.спл. 30.06.2017 - 25052,90 грн.;
уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № 9148521738 від 28.07.2017 - 583 грн.; 
уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок №9148521738 за 01.06.2017 - 11657 грн.; 
податкової декларації № 9140853467 від 20.07.2017 терм.спл. 30.07.2017 - 626,00 грн.; 
податкової декларації №9166443482 від 18.08.2017 терм.спл. 30.08.2017 - 26284 грн.;
податкової декларації №9190137073 від 18.09.2017 терм.спл. 30.09.2017 - 13077 грн.; 
податкової декларації №9216103933 від 18.10.2017 терм.спл. 30.10.2017 - 16957 грн.; 
податкової декларації №9243061116 від 17.11.2017 терм.спл. 30.11.2017 - 2461 грн.; 
податкової декларації №9295940186 від 18.01.2018 терм.спл. 30.01.2018 - 14606 грн.; 
податкової декларації №9025191734 від 19.02.2018 терм.спл. 02.03.2018 - 3282 грн.; 
податкової декларації №9047555723 від 19.03.2018 терм.спл. 30.03.2018 - 34317 грн.; 
податкової декларації №9072353109 від 19.04.2018 терм.спл. 30.04.2018 - 11707 грн.; 
податкової декларації №9095711479 від 17.05.2018 терм.спл. 30.05.2018 - 18988 грн.; 
податкової декларації №9122612506 від 19.06.2018 терм.спл. 30.06.2018 - 5295 грн.; 
податкової декларації №9174437122 від 17.08.2018 терм.спл. 30.08.2018 - 18098 грн.; 
податкової декларації №9202564347 від 20.09.2018 терм.спл. 30.09.2018 - 1189 грн.; 
податкового повідомлення-рішення (форма "Н") № 0494411206 від 03.08.2018, яким донараховано штрафні санкції згідно з п. 120-1.1, 120-1.2 ст. 120-1 ПК України - 3055,80 грн.; 
податкової декларації №9229043589 від 19.10.2018 терм.спл. 30.10.2018 - 322 грн.;
податкової декларації №9256920644 від 20.11.2018 терм.спл. 30.11.2018 - 4023 грн.;
податкової декларації №9284160086 від 19.12.2018 терм.спл. 30.12.2018 - 6949 грн.;
податкової декларації №9307594215 від 18.01.2019 терм.спл. 30.01.2019 - 9307 грн.;
податкової декларації №9050086170 від 19.03.2019 терм.спл. 30.03.2019 - 4945 грн.; 
податкової декларації №9075767526 від 16.04.2019 терм.спл. 30.04.2019 - 1797 грн.; 
податкової декларації №20178248 від 20.05.2019 терм.спл. 30.05.2019 - 1248 грн.; 
податкової декларації №9131402541 від 20.06.2019 терм.спл. 30.06.2019 - 6002 грн.;
податкової декларації №9157478850 від 19.07.2019 терм.спл. 30.07.2019 - 2757 грн.; 
податкової декларації №9186632349 від 20.08.2019 терм.спл. 30.08.2019 - 19313 грн.; 
податкової декларації №9213739806 від 18.09.2019 терм.спл. 30.09.2019 - 947 грн.; 
податкової декларації №9243499481 від 18.10.2019 терм.спл. 30.10.2019 - 825 грн.; 
податкової декларації №9275506896 від 19.11.2019 терм.спл. 30.11.2019 - 12544 грн.; 
податкової декларації №36107284 від 17.12.2019 терм.спл. 30.12.2019 - 4049 грн.; 
податкової декларації №1993865 від 17.01.2020 терм.спл. 30.01.2020 - 398 грн.; 
податкового повідомлення-рішення (форма "Н") № 0019100405 від 13.01.2020, яким донараховано штрафні санкції згідно з п. 120-1.1, 120-1.2 ст. 120-1 ПК України - 401,29 грн.; 
податкової декларації №12049516 від 19.02.2020 терм.спл. 01.03.2020 - 615.
Наявність податкового боргу підтверджується детальним розрахунком ГУ ДПС у м. Києві.
Відповідачем, ні до суду першої інстанції ні разом із апеляційною скаргою не надано належних доказів сплати вказаних податкових зобов`язань згідно поданих податкових декларацій.
При цьому, з інтегрованої картки платника вбачається, що контролюючим органом враховано скасування податкових повідомлень-рішень, на які посилається відповідач як на підставу безпідставного нарахування боргу.
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання є податковим боргом.
У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку податку на додану вартість, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України).
Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання (п. 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України).
Податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.4 ст. 59 Податкового кодексу України).
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України).
Як вбачається з матеріалів справи, на адресу відповідача направлялася податкова вимога №11586-23 від 19.09.2015 року засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням про вручення.
Колегія суддів зазначає, що оскільки відповідачем сума податкового боргу після виставлення йому податкової вимоги повністю не погашалась, підстав для винесення нової податкової вимоги не виникло, однак процедура стягнення такого боргу позивачем вважається дотриманою.
З огляду на викладене, безпідставними є посилання відповідача на порушення позивачем терміну позовної давності щодо винесення податкової вимоги.
При цьому, доказів оскарження вказаної податкової вимоги відповідачем не надано. 
Відповідно до пунктів 95.1, 95.2, 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (п.95.4 ст.95 Податкового кодексу України).
Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову в поному обсязі. 
Згідно з ч. 1   ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України   кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   статтею 78 цього Кодексу. 
Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції. 
Положеннями   ст. 242 КАС України   рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1   ст. 315 КАС України   за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до   ст. 316 КАС України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                               
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ваніла Скай" залишити без задоволення.           
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2021 року залишити без змін.           
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

              Суддя-доповідач                                                                                 Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Глущенко Я.Б.

             Суддя                                                                                                     Черпіцька Л.Т.