справа № 753/233/19                                      головуючий у суді І інстанції Оксюта Т.Г.
провадження № 22-ц/824/9800/2021            суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
09 грудня 2021 року                                                                                м. Київ
 
Київський апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
        Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа - ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортною пригодою, -
 
В С Т А Н О В И В: 
 
                У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача відшкодування завданих збитків у сумі 40 598 грн. 01 коп., 3 % річних в сумі 524 грн. 93 коп. та інфляційні збитки в сумі 1 779 грн. 92 коп. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 лютого 2016 року на бул. Л. Українки, 26 в місті Києві інспектор поліції Духневич І.В., перебуваючи на посаді інспектора Управління патрульної поліції та виконуючи службові обов`язки, керуючи автомобілем Toyota Prius р.н. НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 8.7.3 та 3.1 ПДР України, а саме виїхав на забороняючий сигнал світлофору на перехрестя з вул. Кутозова, не забезпечивши при цьому безпеку дорожнього руху, де допустив зіткнення з автомобілем позивача Dacia Logan, д.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 , чим завдав тілесні ушкодження пасажиру та матеріальні збитки, пов`язані з механічним пошкодженням автомобіля. Вина ОСОБА_2 підтверджується постановою Печерського районного суду міста Києва від 08 вересня 2017 року. Внаслідок ДТП автомобіль Dacia Logan, д.н. НОМЕР_2 , який належить позивачу, отримав механічні пошкодження. Відповідно до звіту про оцінку матеріального збитку вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля склала 183 463 грн. 53 коп. При цьому, ринкова вартість автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди оцінена в 120 353 грн. 90 коп. Ринкова вартість пошкодженого автомобіля відповідно до висновку № 03-1/05/17 становить 30 469 грн. 28 коп. Враховуючи, що вартість ремонту вища ніж вартість автомобіля, матеріальний збиток власника транспортного засобу обраховується як різниця вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та після неї, та становить 89 884 грн. 62 коп. На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль відповідача був застрахований у ПрАТ «СК «Україна» за полісом страхування цивільно-правової відповідальності власника з лімітом відшкодування 50 000 грн. У зв`язку з тим, що ПрАТ «СК «Україна» визнано неплатоспроможною, позивач звернувся до МТСБУ, яке виплатило йому 5 000 грн., що є недостатньою сумою для покриття збитків. Враховуючи, що вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля склала 89 884 грн. 62 коп., страховиком ПрАТ «СК «Україна» має бути сплачено в межах страхової суми 50 000 грн. з урахуванням отриманого відшкодування 46 920 грн. Залишок суми 40 940 грн. 62 коп. підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції, оскільки вищевказаної суми для покриття збитків недостатньо. Крім того, у зв`язку з тим, що відповідач в добровільному порядку відмовляється сплатити вказану суму, з нього відповідно до ст. 625 ЦК України підлягають стягненню 3 % та інфляційні збитки.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 40 598 грн. 01 коп., 3 % річних в сумі 524 грн. 93 коп. та індекс інфляції в сумі 1 779 грн. 92 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
В апеляційних скаргах, одна з яких подана через суд першої інстанції, а інша - безпосередньо до апеляційного суду та які є ідентичними за своїм змістом, Департамент патрульної поліції просить скасувати рішення суду першої інстанції через неправильне застосування норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що надані позивачем звіти про вартість матеріального збитку транспортного засобу та його ринкову вартість не відповідають нормативно-правовим актам у сфері оцінки майна. Оцінювач, який складав звіти та проводив оцінку автомобіля, не встановив пробіг цього автомобіля, не досліджував технічну справність одометру, не встановлював у звітах факт його заміни чи втручання, не визначив коефіцієнт фізичного зносу. Додані до позовної заяви копії звітів всупереч вимог ст. 95 ЦПК України не засвідчені належним чином. Позовна вимога про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних збитків є необґрунтованою. Відповідач не може вважатися боржником у розумінні ст. 625 ЦК України. Дія ч. 2 ст. 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку з завданням шкоди. 
У відзиві на апеляційну скаргу  ОСОБА_1 зазначає, що позиція відповідача є лише свідченням небажання нести відповідальність за завдану шкоду, передбачену законом, а всі аргументи ні чим іншим як намаганням ввести в оману суд з метою уникнути відповідальності. Відповідач не заперечує факт завдання шкоди та її розмір, а заперечує методичний підхід, який обрано для обрахунку матеріального збитку. Фізичний знос не обраховувався, оскільки вартість ремонту перевищує вартість транспортного засобу.      
Відповідно до ч. 1ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Судом встановлено, що 10 лютого 2016 року о 04:40 годині у місті Києві по бул. Л. Українки, 26, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ДПП Toyota Prius р.н. НОМЕР_1 , яким керував інспектор Управління патрульної поліції Духневич І.В., та автомобіля ОСОБА_1 Dacia Logan, д.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 .
Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Печерського районного суду міста Києва від 08 вересня 2017 року (а.с.11).
На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з Департаментом патрульної поліції та працював на посаді інспектора Управління патрульної поліції в місті Києві, що підтверджується постановою Печерського районного суду міста Києва від 08 вересня 2017 року.
Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного пошкодженням транспортного засобу № 03/05/17 від 24 травня 2017 року, складеного ФОП ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику в результаті пошкодження транспортного засобу «Dacia Logan, д.н. НОМЕР_2 , становить 120 353 грн. 90 коп. (а.с.23).
Згідно звіту про ринкову вартість пошкодженого колісного транспортного засобу № 03-1/05/17 від 25 травня 2017 року, складеного ФОП ОСОБА_4 , ринкова вартість пошкодженого автомобіля «Dacia Logan, д.н. НОМЕР_2 у після аварійному стані становить 30 469 грн. 28 коп. (а.с.39).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що шкода була завдана водієм ОСОБА_2 , який на момент дорожньо-транспортної пригоди працював інспектором Управління патрульної поліції у місті Києві, та ним було скоєно дорожньо-транспортну пригоду під час виконання трудових обов`язків. Завдана матеріальна шкода позивачу повинна бути відшкодована саме Департаментом патрульної поліції, який в подальшому має право зворотної вимоги до особи, що винна у дорожньо-транспортній пригоді.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав. 
Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.
Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. 
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2003 року № 848 «Про впорядкування використання легкових автомобілів бюджетними установами та організаціями» всі транспортні засоби органів поліції використовуються виключно в службових цілях, для забезпечення оперативної і господарської діяльності.
Патрульна служба відповідно до покладених на неї завдань здійснює, зокрема, цілодобове патрулювання території обслуговування з метою забезпечення належної охорони громадського порядку, громадської безпеки та контролю за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки. У разі необхідності здійснює регулювання дорожнього руху (підпункт 1 пункту 1 Розділу ІІІ Положення про патрульну службу МВС, затверджене наказом Міністерства внутрішніх справ України 02 липня 2015 року № 796).
Частиною третьою статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідальність роботодавця за шкоду завдану її працівником врегульовано статтею 1172 ЦК України, частиною першою якої передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Джерело підвищеної небезпеки (службовий транспортний засіб) експлуатується працівником патрульної поліції виключно в службових цілях. Працівник поліції наділений правами здійснювати експлуатацію службового транспортного засобу (об`єкт державної власності), застосовувати передбачені законом заходи примусу з використанням автомобіля, в результаті чого може бути завдана шкода.
При цьому, страхувальником цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що уклав із страховиками договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, напевно, виступає орган Національної поліції України - Департамент патрульної поліції.
У справах про відшкодування шкоди завданої поліцейським внаслідок ДТП визначальне значення має саме кваліфікація відповідних конкретних дій посадових осіб, а не характер загальної діяльності організації в якій працює завдавач шкоди.
Співробітник поліції, який керує службовим транспортним засобом і вчиняє ДТП, навіть під час виконання ним його службових обов`язків, вчиняє цивільний делікт не під час здійснення адміністративно-владних повноважень, а допускаючи порушення принципу генерального делікту, тобто загальної заборони пошкодження та знищення майна будь-якої особи.
Відповідно, у справах про відшкодування шкоди, завданої поліцейським в результаті ДТП, є та юридична особа, у якій працевлаштований такий співробітник, а спеціальними нормами, що регулюють такі правовідносини є статті 1187, 1172 ЦК України.
За сукупності таких умов, за спричинену поліцейським шкоду, відповідальність має нести його роботодавець, тобто, Департамент патрульної поліції.
Аналогічна за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 203/3237/16.
З матеріалів справи вбачається, що позивачу було завдано матеріальну шкоду внаслідок пошкодження транспортного засобу працівником патрульної поліції ОСОБА_2 під час виконання останнім службового завдання.
Вартість матеріального збитку, завданого позивачу, становить 183 463 грн. 53 коп., ринкова вартість - 120 353 грн. 90 коп. Ринкова вартість пошкодженого автомобіля «Dacia Logan, д.н. НОМЕР_2 у після аварійному стані становить 30 469 грн. 28 коп. Тобто, транспортний засіб вважається фізично знищеним.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Судом встановлено, що різниця між ринковою вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди становить 89 884 грн. 62 коп. (120 353,90-30 469,28). Із них 50 000 грн. підлягає сплаті страховиком відповідача у межах страхової суми, а решта суми 39 884 грн. 62 коп. плюс 1 056 грн. вартість зберігання автомобіля на штраф майданчику, що в сукупності становить 40 940 грн. 62 коп., підлягає відшкодуванню відповідачем.
При цьому, у прохальній частині позовної заяви позивач просив стягнути з відповідача 40 598 грн. 01 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.   
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що відповідач не погоджується зі звітами про вартість матеріального збитку та вважає, що вони не відповідають нормативно-правовим актам у сфері оцінки майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.  
Департамент патрульної поліції не надав суду доказів на підтвердження своїх заперечень, а саме, що розмір завданої позивачу шкоди, визначений наданими звітами, є значно меншим від заявленої до стягнення суми.
Під час розгляду справи у суді першої інстанції представник відповідача заявляв клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи, яке було задоволено судом. Однак, експертиза проведена не була через невиконання сторонами, у тому числі, і відповідачем клопотання експертів (а.с.126, 131, 133).
Після цього, повторного клопотання про призначення експертизи відповідач не заявляв. 
Серед іншого відповідач також посилається на те, що надані позивачем суду звіти не засвідчені належним чином.
Відповідно до вимог ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
У той же час, у ч. 6 ст. 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач не був позбавлений права заявити клопотання про витребування у позивача оригіналів звітів, якщо у нього існують сумніви у достовірності цих доказів. Однак, таке клопотання не заявлялося. 
В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції вказує на те, що дія ч. 2 ст. 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку з завданням шкоди. 
Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц зазначена наступна правова позиція.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.
Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
З моменту заподіяння позивачу матеріальної шкоди, тобто, з 10 лютого 2016 року, у Департаменту патрульної поліції виник обов`язок відшкодувати завдані збитки, що зроблено не було. А, відтак, з цього моменту відповідач має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. 
Разом з тим, у позовній заяві ОСОБА_1 просить стягнути три відсотки річних та інфляційні втрати з 18 червня 2018 року. У силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів.
Позивачем вірно вирахований розмір трьох відсотків річних та інфляційних втрат за вказаний ним період та такий розмір відповідачем не оспорюється. Відповідач взагалі заперечує право позивача на застосування до правовідносин сторін ч. 2 ст. 625 ЦК України. 
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання у заявленому позивачем розмірі. 
Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду ухвалене на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення без змін.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -   
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення. 
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Повне судове рішення складено 14 грудня 2021 року.

Судді                                                                                    Фінагеєв В.О.
 
                                                                                     Кашперська Т.Ц.
 
         Яворський М.А.