ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6976/21 Справа № 199/7151/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Богун О. О. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді - Деркач Н.М.,
суддів: Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,
за участю секретаря - Усик А.Д.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21травня 2021 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 
ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року АТ "Акцент-Банк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 1-19).
В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що 13.08.2016 року відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим з ним було укладено підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку та отримано кредитну карту. 
На підставі вказаної Анкети-Заяви відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 01.10.2020 року має заборгованість — 24 386 грн., з яких: 10 964,70 грн — заборгованість за кредитом, 12 172,10 грн — заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1250 грн — пеня. 
Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2021 року в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі. 
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права; неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення заборгованості у повному обсязі. 
Відповідач не скористався своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Згідно з п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. 
       Для цілей цього кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).
       Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.
       Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного. 
Судом встановлено, що 13 серпня 2016 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору та отримання кредитної карти (а.с.1).
Долучений до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ “Акцент-Банк” , якими передбачено порядок надання та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат, визначено права та обов`язки сторін договору надання банківських послуг, - відповідачем не підписані (а.с. 5-11).
На підтвердження свого позову банком представлено розрахунок заборгованості за кредитним договором від 13.08.2016 року, згідно якого станом на 01.10.2020 року банком нарахована заборгованість у розмірі 24386, 80 грн грн., яка складається з: заборгованості за кредитом -10 964,70 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом – 12 172,10 грн; пеня – 1250 грн (а.с. 4-5). 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що без наданих підтверджень про обговорення сторонами суми кредиту (тіла кредиту), доказів отримання такої суми, що конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. 
Суд першої інстанції вважав, що позивачем, в порушення положень ст. 81 ЦПК України, не надано суду належних та допустимих доказів, визначення сторонами розміру кредиту, отримання відповідачем суми кредиту, а також ознайомлення відповідача, як споживача послуг, з процентною ставкою по кредиту, та про розміри та підстави відповідальності за невиконання умов кредитування, що в свою чергу виключає стягнення заборгованості за непідтвердженими кредитними правовідносинами. 
       Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками та пені, оскільки такий висновок суду ґрунтується на вимогах закону, відповідає матеріалам справи та правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
       Вказані обставини правильно встановлені судом першої інстанції під час вирішення питання щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача на користь банку відсотків, пені у зв`язку з безпідставністю позовних вимог у цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу в анкеті-заяві від 13 серпня 2016 року. 
Між тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту з наступних підстав.
       У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
       Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд – шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
       Так, випискою про рух коштів по карті відповідача встановлено, що ОСОБА_1 активно користувалась кредитною карткою з 25.01.2018 року до 27.12.218 року (а.с. 42-43). 
Відповідно до розрахунку банку, сума заборгованості відповідача за простроченим тілом кредиту становить 10 964,70 грн. (а.с.4). 
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ "Акцент-Банк" не повернуті, колегія приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. 
За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог банку та стягнення з відповідача на його користь заборгованості за тілом кредиту у сумі 10 964,70 грн.
       На підставі ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь банку підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог за розгляд справи у суді першої інстанції та за розгляд справи в апеляційному суді, а всього у сумі — 5 515 грн.
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Акцент-Банк" - задовольнити частково.
Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду від 21 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" заборгованість за кредитним договором від 13.08.2016 року по тілу кредиту в сумі 10964,70 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог Акціонерного товариства "Акцент-Банк" про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" судові витрати в сумі 5515 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

       Головуючий:                 Н.М. Деркач

       Судді: І.Ю. Ткаченко

                                                                                        М.М. Пищида