Номер провадження: 22-ц/813/7924/21 
Номер справи місцевого суду: 521/4345/21
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О.А.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2021 року                                                                 м. Одеса
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Князюка О.В., Заїкіна А.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди, на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Михайлюка О.А. 19 квітня 2021 року у м. Одеса, -
встановила:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, позивачу запропоновано усунути недоліки заяви, а саме: конкретизувати свої позовні вимоги щодо спростування неправдивої інформації, з огляду на зміст п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», де зазначено, що не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі; уточнити вимоги щодо стягнення моральної шкоди, оскільки не зрозуміло на користь кого позивач просить стягнути 3000 гривень; надати суду належним чином засвідчену копію рішення Малиновського районного суду міста Одеси по справі №521/1333/20, на яке вона посилається в позовній заяві.
У зв`язку із не усуненням позивачем зазначених недоліків у строк, визначений судом, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 визнано неподаним та повернуто позивачу.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким продовжити провадження за справою, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Так, на думку апелянта, судом не було враховано, що позивач не отримувала ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2021 року про залишення позовної заяви без руху, а тому не мала процесуальної можливості виправити недоліки позовної заяви.
Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1  підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно п.п. 1, 3 ч.1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи.
Як вбачається з матеріалів справи, у березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, позивачу запропоновано усунути недоліки заяви, а саме: конкретизувати свої позовні вимоги щодо спростування неправдивої інформації, з огляду на зміст п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», де зазначено, що не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі; уточнити вимоги щодо стягнення моральної шкоди, оскільки не зрозуміло на користь кого позивач просить стягнути 3000 гривень; надати суду належним чином засвідчену копію рішення Малиновського районного суду міста Одеси по справі №521/1333/20, на яке вона посилається в позовній заяві.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2021 року, у зв`язку із невиконанням позивачем вимог ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2021 року,  позов ОСОБА_1 було визнано неподаним та повернуто позивачу. 
Колегія суддів зауважує, шо у постанові від 04 грудня 2020 року у справі №917/1739/17 ВП ВС зазначено, що правові підстави позову — це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При цьому, незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові, як помилково вважали суди попередніх інстанцій у цій справі.
Суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального та процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові ВП ВС від 25 вересня 2019 у справі №924/1473/15).
Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2019 року у справі №761/6144/15-ц).
Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. 
Колегією суддів враховано, що положенням ч.5 ст.4 ЦПК, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що ст.6 конвенції визначає гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданого національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.
У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та в рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» ЄСПЛ указав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням §1 ст.6 конвенції.
Отже, виходячи з норм Конституції, а також з норм міжнародного права, повернення цивільного позову з формальних підстав унеможливило доступ позивачів до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви   ОСОБА_1  на підставі того, що останньою не було конкретизовано заявлені позовні вимоги, оскільки питанню обґрунтованості позовних вимог мала бути надана правова оцінка під час розгляду судом справи по суті. У разі, якщо суд дійшов би висновку що дійсно, позовні вимоги є такими, що не ґрунтуються на нормі закону, то вказане є підставою для відмови у задоволенні відповідної позовної вимоги.
При вказаних обставинах, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2021 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню, а цивільна справа – передачі до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2021 року- скасувати.
Цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди,– передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 19 листопада 2021 року.
                                       
Судді Одеського апеляційного суду                                        С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін 

О.В. Князюк