ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
01 листопада 2021 року           справа №263/4768/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
суддів Блохіна А.А., Гайдара А.В.,  
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 20 липня 2021 року  у справі  № 263/4768/21 (головуючий І інстанції Томілін О.М.)   за позовом    ОСОБА_1   до   Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради   про   скасування постанови про адміністративне правопорушення №627 від 08.04.2021,- 

                                                      УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
визнати протиправними дії Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради в частині винесення постанови №627 від 08.04.2021 року;
скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради №627 від 08.04.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП;
стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 454 грн та витрати на правничу допомогу у сумі 1500 грн.
В обґрунтування позову зазначив, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки позивач не самовільно встановив тимчасову споруду, а на підставі договору щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою від 31.07.2017 № 213-004. 
З моменту укладання договору по теперішній час позивач сплачував пайову участь за користування об`єктів благоустрою на відповідний розрахунковий рахунок, порушень з умов договору з боку позивача не виявлено. 
Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 20 липня 2021 року  в задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти  постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Суд першої інстанції не надав оцінки Договору щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою від 31.07.2017 року №213-004, укладеному позивачем та Маріупольською міською радою. Договір є чинним, оскільки ніхто зі сторін письмово не повідомив про припинення дії договору, а в односторонньому порядку Договір не було розірвано. 27.09.2019 року до Договору були внесені зміни на підставі Додаткової угоди до Договору, щодо розташування тимчасової споруди, а саме АДРЕСА_1 . 
Судом першої інстанції допущено ряд процесуальних порушень при розгляді справи. 
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
31.07.2017 між Маріупольською міською радою та ФОП ОСОБА_1  укладено Договір щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою №213-001 (далі - Договір) за адресою: АДРЕСА_2 (на алеї біла ТЦ «Обжора» ). (а.с.8).
Відповідно до п. 4.2 Розділу IV Договору строк дії договору щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою - один рік та продовжується автоматично на строк один рік за відсутності підтверджених фактів систематичного порушення протягом останнього календарного року.
27.09.2019 Додатковою угодою про внесення змін та подовження Договору на підставі рішення Комісії з питань користування об`єктами благоустрою на території м. Маріуполя (протокол від 06.09.2019 № 71) було внесено зміни до п. 1.1. Договору, а саме адресу для розміщення засобу пересувної мережі з АДРЕСА_2 (а.с.7).
Відповідно до Протоколу №105 на засіданні Комісії з питань користування об`єктами благоустрою на території м. Маріуполя Маріупольської міської ради від 22.01.2021 вирішено питання щодо подовження договорів пайової участі у користуванні об`єктами благоустрою на 2021 рік за ініціативи суб`єкта господарювання. (а.с.39-43).
Згідно з додатком №1 «Перелік договорів щодо пайової участі у користуванні об`єктами благоустрою, подовження терміну дії яких виносилися на розгляд комісії», термін дії договору №213-001 від 31.07.2017, адреса земельної ділянки АДРЕСА_1 , не продовжено на 2021 рік. (а.с.46). 
Доказів на спростування даної обставини матеріали справи не містять.
17.03.2021 інспектором з благоустрою Раковою Л.І. складено протокол про адміністративне правопорушення №000731 відносно ФОП ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.
Згідно змісту вказаного протоколу, 17.03.2021 о 14:40 год. було виявлено, що ФОП ОСОБА_1 самовільно встановлено торгівельний об`єкт з реалізації промислових товарів на міській території об`єктів благоустрою загального користування,  що є порушенням ст. 152 КУпАП та п.п.2.15.1 розділу ХІ Правил благоустрою території міста Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради №7/56-5590 від 28.08.2020 (а.с.35). 
Відповідно до супровідного листа №37.3/11234 від 24.03.2021 матеріали направлені до адмінкомісії для розгляду 24.03.2021, отже перебіг процесуального строку починається з 25.02.2021. (а.с.34).
Відповідно до постанови №627 від 08.04.2021 Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради   ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 867 грн. (а.с.5, 30).
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що торгівельна палатка з продажу непродовольчих товарів на об`єкті благоустрою загального користування за адресою: АДРЕСА_1 встановлена позивачем з порушенням, оскільки термін дії договору № 213-001 від 31.07.2017 р. позивачу на 2021 рік не продовжено.
Також, відповідачем при розгляді справи відносно ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення дотримано вимоги  статті  277-2,278,285 КУпАП.
Оцінка суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
На підставі статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 280 КУпАП  передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: 
-чи було вчинено адміністративне правопорушення, 
-чи винна дана особа в його вчиненні, 
-чи підлягає вона адміністративній відповідальності, 
-чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність,
- чи заподіяно майнову шкоду, 
-чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, особа може бути притягнена до адміністративної відповідальності за наявності доказів вини цієї особи у вчиненні адміністративного правопорушення (проступку).
Як визначено пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення та складу адміністративного правопорушення в діях відповідної особи.
Крім цього, відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 152 КУпАП встановлена відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.
Тобто, відповідальність за вказаною статтею наступає в разі вчинення особою порушення існуючих державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.
Суть такого порушення, тобто вчинені особою фактичні дії (бездіяльність), зокрема їхня суть, час і місце вчинення, а також конкретні порушені правові норми (державні стандарти, норми і правила) повинні бути відображені (описані) в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до частини четвертої статті 20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами та організаціями, які на ній проживають.
Як визначено частиною першою статті 34 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" правила благоустрою території населеного пункту це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила. Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил.
Рішенням Маріупольської міської ради №7/56-5590 від 28.08.2020 року були затверджені Правила благоустрою міста Маріуполя.
Згідно підпункту 8.1. пункту 8 Розділу 8 цих Правил, забороняється самовільно встановлювати малі архітектурні форми та тимчасові споруди, у тому числі стаціонарні та пересувні тимчасові споруди для здійснення підприємницької діяльності, розширювати існуючі стаціонарні, пересувні тимчасові споруди, переобладнувати пересувні тимчасові споруди па стаціонарні тимчасові споруди шляхом знімання коліс, влаштування фундаменту, обкладання цеглою тощо. 
За приписом пункту 5 частини 1 статті 16 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" на об`єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.
Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.
Частинами другою та четвертою статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.
Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури.
Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року № 244 (далі - Порядок) 
Пунктами 2.1, 2.2, 2.3, 2.6, 2.7, 2.31 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності підставою для розміщення тимчасових споруд (далі - ТС) є паспорт прив`язки ТС.
Розміщення ТС самовільно забороняється.
Тобто, самовільне встановлення тимчасової споруди - торгівельної палатки з продажу непродовольчих товарів на об`єкті благоустрою загального користування буде у тому разі, коли у її власника відсутні правовстановлюючі документи на таку споруду, а також, коли вони розміщені на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети.
Матеріали справи свідчать, що на час складання відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення за ст.152 КУпАП, дія договору щодо пайової часті в користування об`єктом благоустрою у ФОП ОСОБА_1 закінчилася, а термін дії договору на 2021 рік за заявою позивача не продовжено.
Отже, встановлення тимчасової споруди - торгівельної палатки з продажу непродовольчих товарів на об`єкті благоустрою загального користування за адресою: АДРЕСА_1 є самовільним.
Підсумовуючи викладене, суд погоджує висновок суду першої інстанції про порушення позивачем приписів пп.8.1. п.8 Розділу 8 Правил благоустрою м. Маріуполя, що тягне відповідальність за ст.152 КУпАП.
Таким чином, в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП.
Судом встановлено, що приписи статтей   277-2,278,285 КУпАП Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради були дотримані в повному обсязі, що підтверджується наявними в справі документами.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.
Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо неповідомлення про розгляд справи, не спростовують правильності висновків суду про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення. 
Крім того, матеріали справи свідчать, що позивача та його представника було повідомлено про розгляд справи за допомогою телефонограми. (а.с. 23)
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України  передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись статтями  308,  311,  315,  316,  321,  322,  325,  327,  328,  329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                              ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 липня 2021 року  у справі  № 263/4768/21 - залишити без задоволення. 
Рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 20 липня 2021 року  у справі  № 263/4768/21 - залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 01 листопада 2021 року та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення виготовлено 01 листопада 2021 року.

Головуючий                                                                                            І.Д. Компанієць

Судді                                                                                                    А.А. Блохін

                                                                                                    А.В. Гайдар