СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року                                         м.Харків                        Справа №917/809/14  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М.,

за участю секретаря Перікової К.В.

за участю представників:
позивача (стягувача) - Гавриленко О.В., довіреність №3593 від 21.07.2021, свідоцтво №3593 від 21.07.2020; Гетя А.О., довіреність №04101-2021 від 04.01.2021, свідоцтво №3767 від 23.03.2021, 
відповідача (боржника) - Глазкова С.О., свідоцтво №1315 від 26.08.2016 року, ордер серія ВІ №1064829 від 12.08.2021;
державний виконавець - Лукмасло М.М., посвідчення АБ№010498 від 01.09.2021;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Онур Конструкціон Інтернешнл», м.Київ (вх.№2883П/2) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 30.08.2021 (суддя Кльопов І.Г., повний текст ухвали підписано 02.09.2021), прийнята за результатом розгляду скарги на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Лукмасло Миколи Миколайовича, м.Полтава, у справі №917/809/14 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Онур Конструкціон Інтернешнл», м.Київ
до Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», м.Полтава
третя особа - Служба автомобільних доріг у Полтавській області, м.Полтава
про стягнення 14805370,40 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Онур Конструкціон Інтернешнл», звернувся до Господарського суду Полтавської області в порядку ст. 339 Господарського процесуального кодексу України зі скаргою по справі №917/809/14 на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області  Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Лукмасло Миколи Миколайовича, в якій просив суд:
1) Поновити процесуальний строк на подання скарги на дії та бездіяльність державного виконавця як такий, що пропущений з поважних причин.
2) Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Лукмасло Миколи Миколайовича у здійсненні зведеного виконавчого провадження ЗВД№34007292, яка полягає у нерозподілі коштів в сумі 42016298,58 грн, які стягнуто в рамках виконавчого провадження та перебувають на рахунку Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) № НОМЕР_1 , відкритому в Головному управлінні Державної казначейської служби у Сумській області, та порядку вчинення виконавчих дій із урахуванням вимог Закону України «Про виконавче провадження».
3) Зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Лукмасло Миколу Миколайовича (якщо останній не здійснює відповідну діяльність, то зобов`язати іншу посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права заявника) усунути порушення (поновити порушене право заявника), а саме: зобов`язати невідкладно в рамках зведеного виконавчого провадження ЗВД№34007292 вжити заходи на розподіл грошових коштів у сумі 42016298,58 грн, стягнутих з Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», та які перебувають на рахунку Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) № НОМЕР_1 , відкритому в Головному управлінні Державної казначейської служби у Сумській області у тому числі:
- невідкладно підготувати розпорядження, яким визначити належність стягнутих з Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» грошових коштів та визначити спосіб їх перерахування стягувачу, у тому числі ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл» як стягувачу;
- вжити заходи на затвердження розпорядження;
- вжити заходи на підготовку, підписання та направлення до казначейської служби для виконання платіжного доручення про перерахування грошових коштів з рахунку Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) № НОМЕР_1 , відкритому в Головному управлінні Державної казначейської служби у Сумській області на рахункові рахунки стягувачів, у тому числі на розрахунковий рахунок ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл».
В обґрунтування скарги, а саме неправомірної бездіяльності державного виконавця, заявник посилається на те, що після скасування арешту 02.08.2021 ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл» звернулося до начальника відділу примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою вих.№30/07-2021 про розподіл та перерахування стягнутих з боржника грошових коштів за зведеним виконавчим провадженням ЗВП№34007292. Так додатком до Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.08.2016 за №1126/29256 визначено строк перерахування коштів стягувану - юридичній особі, який не може перевищувати трьох днів з дня подачі заяви стягувачем. Натомість, незважаючи на факт письмового звернення, розподіл грошових коштів з їх подальшим перерахуванням стягувачу державним виконавцем протягом встановленого триденного строку виконане не було, що і зумовило звернення до суду з відповідною скаргою.
На думку скаржника, ані на момент подачі заяви про розподіл коштів, ані на момент звернення до суду зі скаргою не існує жодних перепон для здійснення розподілу та перерахування стягнутих коштів в рамках зведеного виконавчого провадження.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 30.08.2021 в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Онур Конструкціон Інтернешнл» відмовлено. 
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Онур Конструкціон Інтернешнл» звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Господарського суду Полтавської області від 30.08.2021 у справі №917/809/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким скаргу ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл» на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Лукмасло Миколи Миколайовича задовольнити. Розгляд скарги проводити за участю сторін.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що оскаржувана ухвала носить абстрактно-описовий характер обставин справи та норм законодавства. При цьому, з тексту ухвали вбачається, що судом не було надано будь-якого обґрунтування доводам стягувача і не досліджено суті бездіяльності державного виконавця та вимог закону, які порушив своєю бездіяльністю державний виконавець.
Тобто судом першої інстанції не надано належної оцінки тому факту, що жодних перепон для здійснення розподілу грошових коштів у сумі 42016298,58 грн, які перебувають саме на рахунку Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) не існує, оскільки мораторій, який було введено ухвалою Господарського суду Полтавської області від 11.05.2021 по справі №917/777/20 не діє на розподіл вже стягнутих з боржника грошових сум.
При цьому, як зазначає апелянт, суд першої інстанції не дослідив вимоги закону якими повинен керуватися виконавець під час здійснення виконавчого провадження - після списання коштів, у відповідності до п. 13 Розділу VII Інструкції з організації примусового виконання рішень, в порядку ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» має бути проведено розподіл стягнутих з боржника грошових сум.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.10.2021 року відкрито апеляційне провадження за скаргою стягувача; встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати відзив на апеляційну скаргу, а також встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати до суду клопотання, заяви, документи та докази в обґрунтування своєї позиції по справі; справу призначено до розгляду в судове засідання на 04.11.2021 року.
25.10.2021 від відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№12236), в якому зазначає, що згоден з ухвалою господарського суду першої інстанції, вважає її обґрунтованою та законною, прийнятою при об`єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
З огляду на послідовність винесених процесуальних документів, державний виконавець зазначає, що на момент винесення постанов про зупинення зведеного виконавчого провадження №34007292, розподіл та перерахунок грошових коштів на користь стягувачів станом на 13.05.2021 року не здійснювався, оскільки ухвалою по справі №554/27/21 від 06.01.2021 Октябрського районного суду м.Полтави дана дія заборонена, а також вищезазначеною ухвалою грошові кошти в сумі 42016298,58 грн передано на відповідальне зберігання службовим особам Головного управління Державної казначейської служби у Сумській області. Додатково звертає увагу, що 13.05.2021 арешт накладений ухвалою від 06.01.2021 Октябрського суду м.Полтави (винесений в рамках кримінального провадження) на день зупинення не було скасовано, а отже дії державного виконавця вчинені у відповідності до норм чинного законодавства.
У судовому засіданні 04.11.2021 після заслуховування позиції представників стягувача, з метою повного і всебічного розгляду справи по суті, враховуючи нез`явлення представника виконавчої служби та неможливість закінчення розгляду справи в даному судовому засіданні, з огляду на приписи ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 10.11.2021.
У судовому засіданні 10.10.2021 представник виконавчої служби надав пояснення по справі. Представник стягувача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги і наполягав на її задоволенні. Представник боржника письмового відзиву на апеляційну скаргу не надав, однак усно пояснив, що підтримує позицію апелянта.
У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. 
Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників учасників справи, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне. 
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 12.06.2014 у справі №917/809/14 стягнуто з ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на користь ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл» заборгованість за договором субпідряду №01-07-12/с від 24.05.2012 у розмірі 14805370,40 грн основного боргу та 73080,00 грн судового збору.
08.08.2014 року Господарським судом Полтавської області видано наказ №917/809/14 про примусове виконання вказаного рішення.
За вказаним наказом 21.05.2020 було відкрито виконавче провадження, яке в подальшому постановою державного виконавця ВПВР УЗПВР у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Суми) приєднано до зведеного виконавчого провадження ЗВП№34007292.
Так, на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) перебуває зведене виконавче провадження №34007292, де боржником є Дочірнє підприємство «Полтавський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», до складу якого, станом на 17.08.2021, входить 56 виконавчих проваджень на загальну суму боргу 42016298,00 грн.
На підставі платіжної вимоги №01 від 04.01.2021 державного виконавця відділу примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, АТ «Банк Січ» 05.01.2021 здійснено списання в примусовому порядку з рахунку ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» та зараховано грошові кошти в сумі 42016298,58 грн на рахунок Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), відкритий в Державній казначейській службі у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» з метою задоволення вимог стягувачів по зведеному виконавчому провадженню ЗВП№34007292, що підтверджується випискою по рахунку за 05.01.2021.
Разом з тим, ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 06.01.2021 по справі №554/27/21 накладено арешт на майно - грошові кошти у сумі 42016298,58 грн, які знаходяться на рахунку з обліку депозитних сум відділу НОМЕР_2, відкритому у Головному управління Державної казначейської служби у Сумській області.
Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтава від 14.05.2021 по справі №554/27/21 арешт на грошові кошти в сумі 42016298,58 грн, які знаходились на рахунку Управління  забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) НОМЕР_3, відкритому в Головному управлінні Державної казначейської служби у Сумській області - скасовано.
При цьому, матеріали справи свідчать, що ухвалою Господарського суду Полтавської області від 11.05.2021 відкрито провадження у справі №917/777/20 про банкрутство ДП «Полтавський облавтодор» Автомобільні дороги України» (м.Полтава, вул. Чорновола, 22а, код 32017261).  
Так, Головним державним виконавцем Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 13.05.2021, керуючись п.4 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу №917/809/14 до закінчення строку дії обставин зазначених у п.4 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Доводи скарги зводяться до необхідності надання оцінки бездіяльності державного виконавця по виконанню наказу №917/809/14, а саме чи має місце з боку державного виконавця бездіяльність та чи є вона неправомірною. За тверджень скаржника бездіяльність державного виконавця полягає у не розподілі коштів, які списані з рахунку боржника на рахунки стягувачів.
Слід звернути увагу, що суд розглядає справу за скаргою стягувача в межах її доводів та вимог, з наданням оцінки доказам у підтвердження обставин. Тобто, суд не наділений повноваженнями надавати оцінку всім діям (бездіяльності) державного виконавця під час проведення виконавчих дій, а обмежений лише тим посиланням і тими твердженнями, що викладені заявником у скарзі.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно приписів ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Щодо наявності обставин знаходження виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з преамбулою Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» цей Закон визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.
Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» суб`єктами правових відносин, що виникають при здійсненні переказу коштів, є учасники, користувачі (платники, отримувачі) платіжних систем.
Пунктом 1.43 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що учасник/член платіжної системи (далі - учасник платіжної системи) - юридична особа, що на підставі договору з платіжною організацією платіжної системи надає послуги користувачам платіжної системи щодо проведення переказу коштів за допомогою цієї системи та відповідно до законодавства України має право надавати такі послуги.
Згідно з пунктом 11.4 статті 11 цього Закону для проведення переказів через систему міжбанківських розрахунків Національного банку України банки-резиденти, Державна казначейська служба України, Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках відкривають рахунки в Національному банку України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 №215 затверджено Положення про Державну казначейську службу України (далі - Положення).
Відповідно до пункту 1 Положення Державна казначейська служба України (Казначейство України) є учасником системи електронних платежів Національного банку України.
Згідно з пунктом 1.8 Порядку відкриття та закриття рахунків у національній валюті в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22.06.2012 №758 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.07.2012 за №1206/21518, розрахунково-касове обслуговування клієнтів здійснюється органами Казначейства відповідно до умов договорів та додаткових договорів між органом Казначейства і клієнтами (додатки 1, 2 до цього Порядку).
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».
Відповідно до частин 1, 3, 5 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються державним виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем належні йому рахунки.
Частина 1 статті 44 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що органи державної виконавчої служби мають рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках для зарахування коштів виконавчого провадження, обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам.
В силу вимог підпунктів 12.1-12.2 пункту 12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 (далі - Інструкція №512/5) органи Державної виконавчої служби мають відповідні рахунки в органах Державної казначейської служби України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках. Розрахунки з таких рахунків здійснюються тільки в безготівковій формі. Не допускаються видача та переказ стягнутих державними виконавцями сум стягувачам без зарахування на депозитний рахунок органу ДВС.
Положеннями підпункту 12.12 пункту 12 зазначеної Інструкції закріплено, що у разі відсутності відомостей, яким чином проводити виплату коштів, державний виконавець повідомляє стягувача про наявність належних йому коштів та пропонує йому повідомити шляхи отримання ним коштів (через фінансові установи з обов`язковим зазначенням реквізитів для перерахування коштів або поштовим переказом із зазначенням повної адреси стягувача).
Крім того, згідно підпункту 12.13 пункту 12 Інструкції №512/5 після цього не пізніше ніж протягом трьох робочих днів від дня ознайомлення з інформацією про надходження коштів державний виконавець у разі достатності суми для покриття всіх вимог стягувача та наявності відомостей від стягувача про шляхи отримання ним коштів готує одне розпорядження (у тому числі за зведеним виконавчим провадженням), яким визначає належність указаних коштів та спосіб перерахування стягувачу, яке затверджується начальником органу ДВС із зазначенням дати та скріплюється печаткою органу ДВС. Указане розпорядження готується в двох примірниках, оригінал видається особі, відповідальній за ведення книги обліку депозитних сум, копія залишається у виконавчому провадженні.
Відповідно до підпунктів 12.15, 12.18, 12.21 пункту 12 цієї Інструкції підготовка розрахункових документів про перерахування коштів здійснюється особою, відповідальною за ведення книги, не пізніше ніж протягом трьох робочих днів з дня отримання розпорядження державного виконавця. При перерахуванні коштів, які належать стягувачу - юридичній особі, списання коштів з відповідних рахунків органу ДВС здійснюється на підставі платіжних доручень. Платіжне доручення підписується керівником органу ДВС та особою, яка уповноважена на ведення відповідного рахунку органу ДВС.
Поряд із цим, відповідно до приписів ст. 1071 Цивільного кодексу України грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.
Відповідно до пункту 1.39 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» списання примусове - це списання коштів, що здійснюється стягувачем без згоди платника на підставі встановлених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом.
Згідно з пунктами 5.1-5.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України 21.01.2004 №22, відповідно до статті 1071 ЦК України кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його доручення на підставі рішення суду, а також у випадках, установлених законом. Примусове списання коштів банки виконують з рахунків, які відкриті клієнтами в банках відповідно до нормативно-правових актів Національного банку, що регулюють порядок відкриття та використання рахунків.
Примусове списання коштів з рахунків платників ініціюють стягувачі (орган державної виконавчої служби) на підставі виконавчих документів, установлених законами України.
Аналіз наведених приписів дає підстави для висновку, що зазначені дії засвідчують платіжний, розрахунковий характер відносин, що виникають між органами Державної виконавчої служби, Казначейства, боржником та стягувачем.
Разом з цим, слід врахувати, що в даному випадку виконавець, хоча й від імені держави, однак діє «саме в інтересах стягувача» задля виконання судового рішення, яке постановлено на користь останнього, тобто, стягувач фактично наділяє виконавця своїм правом на одержання належних йому грошових коштів, а виконавець на цей період стає «отримувачем» таких коштів.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права в подібних правовідносинах викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №910/3692/18 та від 11.02.2020 у справі №927/206/19.
Відповідно до п. 30.1. ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що моментом фактичного виконання судового рішення є саме момент надходження коштів з рахунку боржника на відповідний рахунок виконавчої служби. З моменту надходження коштів на рахунок виконавчої служби починається стадія розподілу коштів. Оформлення розпоряджень, погодження цих розпоряджень, направлення до казначейської служби є діями, які вчиняються на стадії розподілу коштів, стягнутих з боржника, а проведення таких дій регламентується Інструкцією №512/5 та є  певним технічним елементом процедури розподілу коштів. 
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апелянта (стягувача) та боржника щодо знаходження виконавчого провадження за наказом №917/809/14 на стадії розподілу коштів.
Разом з тим, як вже зазначалось, 05.01.2021 року кошти були списані з рахунку боржника та зараховані на відповідний рахунок виконавчої служби у Державній казначейській службі. Наступного дня - 06.01.2021 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави на відповідні кошти було накладено арешт. Накладення арешту на кошти призвело до неможливості здійснення їх розподілу, оскільки арешт це пряма імперативна заборона на вчинення будь-яких дій щодо об`єкту арешту. Таким чином, у зв`язку із вказаною обставиною державний виконавець був позбавлений можливості провести розподіл.
У подальшому, ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 14.05.2021 року арешт на грошові кошти було скасовано. Таким чином, законодавча заборона на вчинення дій по виконавчому провадженню по розподілу коштів відпала. Однак, за день до скасування арешту - 13.05.2021 року, державним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу №917/809/14 до закінчення строку дії обставин зазначених у п.4 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом. 
Так, ухвалою Господарського суду Полтавської області від 11.05.2021 відкрито провадження у справі №917/777/20 про банкрутство ДП «Полтавський облавтодор» Автомобільні дороги України» (м. Полтава, вул. Чорновола, 22а, код 32017261) у зв`язку з чим введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника.
Мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію (ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства).
За загальним змістом зупинення - це тимчасове й повне припинення всіх дій, що викликане настанням обставин (причин), що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.
Упродовж строку, на який виконавче провадження зупиняється, виконавчі дії не провадяться. Розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум є завершальною стадією проведення виконавчих дій за провадженням.
Дійсно п.4 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» містить положення, що виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника).
Ухвала Господарського суду Полтавської області від 11.05.2021 по справі №917/777/20 також містить положення, що дія мораторію не розповсюджується на перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум.
Натомість, на даний час державним виконавцем виконавчі дії з примусового виконання наказу №917/809/14 зупинені.
Тобто, станом на момент як звернення з заявою до державного виконавця про розподіл і перерахування стягнутих з боржника грошових коштів, так і станом на момент розгляду скарги на бездіяльність державного виконавця, діє обставина щодо зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу №917/809/14. Наявність зупинення свідчить, що державний виконавець не може провадити виконавчі дії, а саме провадити розподіл грошових коштів у даній справі. Вказане виключає можливість визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною, оскільки постанова про зупинення є чинною, недійсною не визнавалась та не скасовувалась, дії державного виконавця по винесенню постанови про зупинення вчинення виконавчих дій до суду не оскаржувались, будь-яких рішень про неправомірність таких дій немає. Отже, твердження апелянта про відсутність перепон для здійснення розподілу та перерахування стягнутих коштів не знайшло підтвердження під час даного розгляду справи.
Суд також вважає за необхідне звернути увагу, що надання оцінки діям державного виконавця щодо винесення постанови та самій постанові про зупинення вчинення виконавчих дій не входить наразі до предмета дослідження з огляду на предмет та підстави скарги на бездіяльність державного виконавця. Не визначались відповідні обставини як до суду першої інстанції у скарзі на бездіяльність державного виконавця, так і не були предметом судового розгляду взагалі.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд правомірно та обґрунтовано встановив відсутність підстав для визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Лукмасло Миколи Миколайовича у здійсненні зведеного виконавчого провадження ЗВД№34007292, яка полягає у не розподілі коштів в сумі 42016298,58 грн, які стягнуто в рамках виконавчого провадження та перебувають на рахунку Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) № НОМЕР_1 , відкритому в Головному управлінні Державної казначейської служби у Сумській області.
Щодо решти вимог, викладених у скарзі на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Лукмасло Миколи Миколайовича, то колегія суддів зазначає, що такі вимоги є опосередковано похідними від вимоги про визнання бездіяльності неправомірною. Вказане виключає можливість їх задоволення.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до визначення, що міститься в Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженій наказом №1395/5 від 24.04.2017 Міністерства юстиції України, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Згідно з положеннями рекомендації №R (80) 2, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980, під дискреційним повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Висновки щодо дискреційності повноважень державного виконавця при здійсненні заходів з примусового виконання рішень у виконавчому провадженні викладені, зокрема, в постанові Верховного Суду від 14.03.2018 у справі №660/612/16-ц.
Таким чином, вжиття заходів для належного та своєчасного примусового виконання рішення є компетенцією державного виконавця, і, суд у межах розгляду скарги, не може зобов`язувати його вчиняти ті чи інші дії для виконання наказу, оскільки вибір заходів по примусовому виконанню рішення суду та послідовності їх застосування віднесено до компетенції державного виконавця.
Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної  інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. 
Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Онур Конструкціон Інтернешнл» не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржувана ухвала Господарського суду Полтавської області від 30.08.2021 у справі №917/809/14 має бути залишена без змін.
Керуючись статтями 13, 74, 86, 269, 271, 273, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Онур Конструкціон Інтернешнл» залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 30.08.2021 року по справі №917/809/14 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 16.11.2021.

Головуючий суддя                                                                    В.В. Лакіза

Суддя                                                                                           Л.І. Бородіна  

Суддя                                                                                           Л.М. Здоровко