УХВАЛА

20 жовтня 2021 року 
Київ
справа №640/30099/20
адміністративне провадження №К/9901/21168/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -           Данилевич Н.А.,
суддів -                                                                   Мацедонської В.Е., 
                                                                           Радишевської О.Р.,
розглянувши клопотання ОСОБА_1 про передачу справи № 640/30099/20 на розгляд Великої Палати Верховного Суду

в с т а н о в и в :
У грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» (далі - відповідач, ПАТ «Національний депозитарій України», Національний депозитарій), третя особа - Приватне акціонерне товариство «Кременчуцький завод технічного вуглецю» (далі - третя особа, ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю», ПрАТ «КЗТВ») про:
- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо доступу до публічної інформації за запитом ОСОБА_1 від 16 вересня 2020 року;
- зобов`язання відповідача в строки, встановлені статтею 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» надати інформацію на запит (письмову вимогу) позивача від 16 вересня 2020 року щодо переведення прав на належні йому на праві власності акцій ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю».
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2020 року, яка була залишена без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року, відмовлено у відкритті провадження у справі, оскільки даний спір не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.
09 червня 2021 року на адресу суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року, в якій скаржник просить скасувати зазначені рішення судів та направити справу на розгляд суду першої інстанції.
Також у поданій касаційній скарзі позивач клопоче про розгляд справи Великою Палатою у зв`язку з оскарженням судових рішень з підстав порушення правил підсудності та формування єдиної правозастосовчої практики.
Колегія суддів, дослідивши доводи заявленого клопотання про передачу справи № 640/30099/20 на розгляд до Великої Палати Верховного Суду, для вирішення виключної проблеми у формуванні єдиної правозастосовної практики в подібних судових спорах, вважає що у задоволенні останнього необхідно відмовити.
Так, відповідно до частини п`ятої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Підстава для передачі касаційним судом справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, визначена частиною п`ятою статті 346 КАС України, передбачає наявність у справі виключної правової проблеми, вирішення якої необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в судовому рішенні від 26 березня 2019 року у справі 804/15369/13-а, для віднесення справи до категорії спорів, що містять виключну правову проблему і вирішення яких необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, така справа повинна мати декілька з наведених ознак:
- справа не може бути вирішена відповідним касаційним судом у межах оцінки правильності застосування судами нижчих інстанцій норм матеріального права чи дотримання норм процесуального права;
- встановлена необхідність відступити від викладеного в постанові Верховного Суду України правового висновку, який унеможливлює ефективний судовий захист;
- існують кількісні критерії, що свідчать про наявність виключної правової проблеми, а саме значний перелік подібних справ (зокрема, між тими ж сторонами або з однакового предмета спору), які перебувають на розгляді в судах;
- існують якісні критерії наявності виключної правової проблеми, зокрема:
- немає усталеної судової практики у застосуванні однієї і тієї ж норми права, в тому числі, наявність правових висновків суду касаційної інстанції, які прямо суперечать один одному;
- невизначеність законодавчого регулювання правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема, в тому числі необхідність застосування аналогії закону чи права;
- встановлення глибоких та довгострокових розходжень у судовій практиці у справах з аналогічними підставами позову та подібними позовними вимогами, а також наявність обґрунтованих припущень, що аналогічні проблеми неминуче виникатимуть у майбутньому;
- наявність різних наукових підходів до вирішення конкретних правових питань у схожих правовідносинах.
Згідно зі частиною першою статті 347 КАС України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.
Положеннями статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Судом касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 КАС України є Верховний Суд, у складі якого за змістом статей 36, 37 Закон № 1402-VIII діє, зокрема, Касаційний адміністративний суд. Переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції у межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права.
Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Отже, до повноважень Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, зокрема, належить вирішення питань про правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, їх тлумачення при вирішенні юридичних спорів в адміністративних справах чи проблем щодо забезпечення захисту прав, свобод або інтересів. Реалізація таких повноважень пов`язана з наявністю правових проблем.
Враховуючі викладене, колегія суддів вважає, що наведене у клопотанні обґрунтування наявності виключної правової проблеми, вирішення якої необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, не створює підстави для передачі на розгляд Великій Палаті Верховного Суду справи №640/30099/20.
Керуючись статтями 343, 346, 347, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,
У Х В А Л И В :
Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу справи № 640/30099/20 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

Судді                                                                                                    Н.А. Данилевич          
                                                                                                    В. Е. Мацедонська
                                                                                                    О. Р. Радишевська