П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/4099/21	
Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В.В.
П`ятий  апеляційний адміністративний суд у складі колегії:    
доповідача - судді Стас Л.В.
суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П. 

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,     

ВСТАНОВИВ: 
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати п.1 рішення Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №795-VIII від 25.02.2021 р. «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», в частині відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської область у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, наступним громадянам: 1.32. ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земельної ділянки, які передані в комунальну власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, кадастровий номер: 5122984200:01:002:0228 - 30,00 га, 5122984800:01:001:0385 - 113,66 га, або іншої вільної земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності Куяльницької сільської ради, за межами населеного пункту в Подільському районі Одеської області.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він має намір отримати земельну ділянку із земель комунальної власності Куяльницької сільської ради для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 гектара.
Позивач вказав, що рішенням Одеського Окружного адміністративного суду від 29.01.2020 року в справі №420/6698/19 вирішено: визнати протиправною бездіяльність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 23.09.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту Мардарівка та Перишори на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області; зобов`язати Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.09.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту Мардарівка та Перишори на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області та прийняти рішення по даній заяві з урахуванням висновків суду.
Куяльницька сільська рада повторно розглянула звернення, але відмовила надати дозвіл позивачу.
15.10.2020 року позивач подав до Куяльницької сільської ради у Подільському районі Одеської області заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства, за рахунок інших земель запасу із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за межами населених пунктів у відповідності із пунктом "б" частини 1 статті 121 ЗК України, за рахунок земельних ділянок, які передані в комунальну власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, кадастровий номер: 5122984200:01:002:0228 – 30,00 га, 5122984800:01:001:0385 – 113,66 га, або іншої вільної земельної ділянки комунальної власності Куяльницької сільської ради, за межами населеного пункту в Подільському районі Одеської області.
Позивач вказав, що право безоплатної передачі у власність земельної ділянки за вказаним цільовим призначенням ним не використано.
Позивач зазначив, що відповідачем не оприлюднена інформація про вільні земельні ділянки комунальної власності, на які громадяни можуть отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею по 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства та дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2 га. Тому, позивач самостійно вибрав вказані земельні ділянки та впевнився, що на публічній Кадастровій карті Держгеокадастру позначено: «Кадастровий номер:   5122984200:01:002:0228, 5122984800:01:001:0385 «Тип власності: Комунальна власність Цільове призначення: 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам)».
25.02.2021 року Куяльницька сільська рада Подільського району Одеської області розглянула звернення позивача та прийняла рішення від 25.02.2021 року №795-VIII «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» в якому пунктом 1 вирішила відмовити у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, наступним громадянам: 1.32. ОСОБА_1 .
Протиправність рішення, на думку позивача, складається з відсутності його мотивації та міркувань, з яких виходив суб`єкт владних повноважень при його прийнятті.
Вважаючи, що суд повинен зобов`язати відповідача прийняти рішення про надання йому дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, що знаходиться в комунальній власності відповідача, позивач наголошує, у цьому спорі, повноваження органу місцевого самоврядування не є дискреційними, адже, останній не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд, згідно з законом у нього існує лише один правомірний варіант – вчинити дії, спрямовані на відновлення порушеного права.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року – позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано п.1 рішення Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №795-VIII від 25.02.2021 р. «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», в частині відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської область у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, наступним громадянам: 1.32. ОСОБА_1 .
Зобов`язано Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земельної ділянки, яка передана в комунальну власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, кадастровий номер: 5122984800:01:001:0385 - 113,6620 га, за межами населеного пункту в Подільському районі Одеської області.
У задоволенні решти позову - відмовлено.
У встановленні судового контролю – відмовлено. 
Судом також стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 5908 грн. (п`ять тисяч дев`ятсот вісім гривень).
В апеляційній скарзі, відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду від 21 травня 2021 року – скасувати, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення від 25.02.2021 року №795-VIII  прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства та не підлягає скасуванню. Всупереч ст. 123 Земельного Кодексу, позивач надав графічні матеріали у декількох копіях, декількох місцях, та на різних кадастрових номерах, без позначення, місця розташування однієї земельної ділянки. Сільська рада не наділена повноваженнями вибору земельної ділянки, а тільки надає дозвіл на земельну ділянку зазначену в клопотанні. Як вбачається з Земельного кодексу: «додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки», мається на увазі однієї, а в свою чергу позивач надає їх декілька. Тому, у даному клопотанні було відмовлено у законний спосіб.
Позивач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу. 
Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що  апеляційна скарга  підлягає частковому  задоволенню з таких мотивів. 
Судом встановлено, що 15.10.2020 року ОСОБА_1 подав до Куяльницької сільської ради у Подільському районі Одеської області заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства, за рахунок інших земель запасу із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за межами населених пунктів у відповідності із пунктом "б" частини 1 статті 121 ЗК України, за рахунок земельної ділянки, які передані в комунальну власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, кадастровий номер: 5122984200:01:002:0228 – 30,00 га, 5122984800:01:001:0385 – 113,66 га, або іншої вільної земельної ділянки комунальної власності Куяльницької сільської ради, за межами населеного пункту в Подільському районі Одеської області (а.с. 17).
До заяви позивачем було надано копію паспорта та ідентифікаційного коду, графічні матеріали, на яких зазначене бажане розташування та розмір земельної ділянки на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, кадастровий номер: 5122984200:01:002:0228 – 30,00 га, 5122984800:01:001:0385 – 113,66 га, за межами населеного пункту.
25.02.2021 року Куяльницька сільська рада Подільського району Одеської області прийняла рішення №795-VIII “Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства”, в якому пунктом 1 вирішила відмовити у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, наступним громадянам: зокрема, 1.32. ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з зазначеним рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що жодної з наведених у частині 7 статті 118 Земельного кодексу України підстав для відмови позивачу у наданні дозволу, відповідач в оскаржуваному рішенні не конкретизував, лише процитувавши вказану норму закону, без зазначення того, в чому саме полягає: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Крім того, суд зазначив, що  земельна ділянка, запитувана позивачем, з кадастровим номером 5122984800:01:001:0385 - 113,66 га, згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку за цільовим призначенням - "16.00 землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або у користування громадянам чи юридичним особам)",   категорія земель - "земля сільськогосподарського призначення", вид використання - "землі запасу", є вільною, тому може бути надана у власність позивачу. 
Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав. 
Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до п. "б" ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Згідно п. "в" ч.3 ст.116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
На підставі п. "б" ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про особисте селянське господарство" від 15.05.2003 р. №742-IV для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2,0 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом.
Аналіз вищенаведених норм свідчить про наявність у позивача можливості отримати дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства, із земель державної або комунальної власності сільськогосподарського призначення, однак за умови, якщо такого права він не використав раніше.
Згідно з ч.1 ст.122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Відповідно до статті 59 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.
Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Таким чином, частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України визначено перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, який є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).
Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
У ч.6 ст.79-1 ЗК України визначено, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.
Відповідно до статті 1 Закону України “Про землеустрій” від 22.05.2003р. № 858-ІУ:
- проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.
- технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.
Відповідно до статті 25 цього ж Закону документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Видами документації із землеустрою є, зокрема: й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.
Таким чином, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації.
Тобто, згідно з ЗК України способами формування земельної ділянки, є, у порядку відведення земельної ділянки із земель державної, комунальної власності (за відсутності на даній частині земної поверхні сформованих та зареєстрованих земельних ділянок), шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки. На одній частині земної поверхні неможливим є існування двох одночасно зареєстрованих земельних ділянок, координати яких перетинаються, адже ч. 2 ст. 79 ЗК України встановлює, що право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий шар.
Отже, надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.
З огляду на вищевикладене, суд  першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач протиправно прийняв рішення №795-VIII від 25.02.2021 року “Про відмову у наданні дозволу щодо виготовлення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства”, в частині відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, наступним громадянам: 1.32. ОСОБА_1 .
Жодної з наведених у частині 7 статті 118 Земельного кодексу України підстав для відмови позивачу у наданні дозволу відповідач в оскаржуваному рішенні не конкретизував, лише процитувавши вказану норму закону, без зазначення того, в чому саме полягає: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Така відмова є формальною, а спірне рішення є таким, що не відповідає принципу юридичної визначеності, є незаконним та необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню як протиправне.
Також суд слушно зауважив, що відповідач порушив встановлений частиною 7 ст.118 ЗК України місячний строк розгляду заяви позивача від 15.10.2020 року, ухваливши оскаржуване рішення лише 25.02.2021 року.
За загальним правилом, визначеним положеннями статті 50 Закону №858-IV, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.
Згідно із статтею 56 Закону №858-IV технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок включає:
а) пояснювальну записку;
б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації;
в) кадастрові плани земельних ділянок, які об`єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку;
г) матеріали польових геодезичних робіт;
ґ) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання при поділі земельної ділянки по межі поділу;
д) перелік обтяжень прав на земельну ділянку, обмежень на її використання та наявні земельні сервітути;
е) нотаріально посвідчену згоду на поділ чи об`єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі перебування земельної ділянки в заставі, користуванні);
є) згоду власника земельної ділянки, для земель державної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ чи об`єднання земельних ділянок користувачем (крім випадків поділу земельної ділянки у зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок, розташований на ній).
Зміст наведених норм права свідчить про те, що поділ та об`єднання земельних ділянок за свою суттю фактично є формуванням нової чи нових земельних ділянок, що передбачає певну процедуру щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, його погодження та затвердження в порядку, встановленому Земельним кодексом України, який визначає вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
У справі, яка розглядається суд першої інстанції встановив, що позивач звернувся до відповідача із заявою, в тому числі, про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земельних ділянок, які передані в комунальну власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, кадастровий номер: 5122984200:01:002:0228 - 30,00 га, 5122984800:01:001:0385 - 113,66 га, або іншої вільної земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності Куяльницької сільської ради, за межами населеного пункту в Подільському районі Одеської області.
Однак жодного рішення щодо розгляду заяви позивача в цій частині відповідач не приймав. 
За таких умов, колегія суддів вважає передчасними заявлені ОСОБА_1 вимоги про обов`язок суб`єкта владних повноважень надати дозвіл на виготовлення технічної документації щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, площею 2 га у власність. Тобто, в даному випадку має місце протиправна бездіяльність Куяльницької сільської ради щодо розгляду заяви позивача в цій частині. 
Вирішуючи питання наявності або відсутності у Куяльницької сільради при вирішенні даної заяви позивача дискреційних повноважень, а саме можливість вибору на власний розсуд одного з кількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, колегія суддів зазначає таке.
У рішенні від 07.04.2021 у справі №0640/4182/18 Верховний Суд, проводячи аналіз даної норми, дійшов висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Як мовилося вище, статтею 56 Закону №858-IV встановлено, що технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок включає згоду власника земельної ділянки на поділ чи об`єднання земельних ділянок користувачем.
На думку колегії суддів, позивач, зазначаючи про бажання отримати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання декількох земельних ділянок, різних за площею,   не конкретизував яку мету він переслідує, або їх поділити або об`єднати. Окрім того, за умови   надання згоди на виготовлення технічної документації лише власником сформованої земельної ділянки, позивач не володів інформацією щодо належності перелічених земель на праві власності сільській раді.
За таких умов, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо обгрунтованості заявлених ОСОБА_1 вимог про обов`язок суб`єкта владних повноважень надати дозвіл на виготовлення технічної документації щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, площею 2 га у власність.
Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для  відмови  в  наданні  дозволу на розроблення проекту  землеустрою  щодо відведення земельної ділянки. З іншого боку, подання зацікавленою особою документів, необхідних для розгляду клопотання, не в повному обсязі або виявлення в документах, поданих замовником, недостовірних відомостей об`єктивно перешкоджають розгляду та винесенню законного рішення про надання дозволу / вмотивованої  відмови  на розроблення проекту  землеустрою  щодо відведення земельної ділянки.
У  разі надання особою пакету документів, необхідних для отримання дозволу на розроблення проекту  землеустрою  щодо відведення земельної ділянки, з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки. Така дія є  правомірним  способом поведінки органу та має на меті створення громадянам умов для реалізації їхніх прав на землю. Зазначена пропозиція щодо усунення недоліків не може вважатися   «відмовою  в  наданні  дозволу» в розумінні частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України. Звернення з такою пропозицією не звільняє відповідний орган від обов`язку прийняти рішення щодо надання дозволу (або  відмови) у  межах встановленого законом місячного строку.
Суд першої інстанції правильно зазначив, що умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом (в даному випадку, частина 7 статті 118 Земельного кодексу України). Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.
Проте, дане твердження є застосовним за умови, якщо в ході судового розгляду підтвердилось, що суб`єктом владних повноважень перевірено документи, подані особою разом із клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, встановлено їх належність, проте відмовлено у наданні такого дозволу з підстав, не передбачених статтею 118 Земельного кодексу України.
При цьому, судом не встановлювалось питання щодо подання позивачем разом із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та розробку технічної документації щодо відведення земельної ділянки у власність, всіх необхідних документів, передбачених частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України.
Проте, суд мав б звернути увагу на те, що якщо під час розгляду справи встановлено обставини, що свідчать про наявність підстав для відмови у наданні дозволу, яким не було надано оцінки, суд не може зобов`язати відповідача надати дозвіл.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 509/4156/15-а, у якій Судова палата для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду дійшла висновку, що у разі надання особою пакету документів, необхідних для отримання дозволу на розроблення  проекту землеустрою  щодо відведення земельної ділянки, з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки. Така дія є  правомірним  способом поведінки органу і має на меті створення громадянам умов для реалізації їх прав на землю. Зазначена пропозиція щодо усунення недоліків не може вважатися  «відмовою  у  наданні  дозволу» у розумінні частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України. Проте звернення з такою пропозицією не звільняє відповідний орган від обов`язку прийняти рішення щодо надання дозволу (або  відмову) в межах встановленого законом місячного строку. Відсутність рішення про надання дозволу або  відмову  у  наданні  дозволу в межах встановленого законом місячного строку свідчить про протиправну бездіяльність відповідного органу і надає особі право замовити  проект землеустрою  щодо відведення земельної ділянки без  згоди  уповноваженого органу відповідно до абзацу 3 частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України. Разом з тим, з урахуванням наведеного, враховуючи обмежений строк розгляду клопотання, а також положення частини шостої статті 118 Земельного кодексу України, яка містить імперативні вимоги щодо обов`язковості додавання до клопотання зацікавленої особи графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб), Суд у контексті спірних правовідносин дійшов висновку, що недодержання вимог щодо змісту клопотання, ненадання належним чином оформлених графічних матеріалів або погодження землекористувача, якщо бажана земельна ділянка не є вільною, може бути самостійною підставою для  відмови  у  наданні  дозволу на розроблення  проекту землеустрою.  При цьому, відмовляючи у  наданні  дозволу, відповідний орган повинен навести усі підстави  відмови.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.11.2019 у справі № 509/1350/17 оцінюючи ефективність обраного судом способу захисту (зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву) зазначила, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. При цьому застосування такого способу захисту вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою. Разом з тим, наведених обставин судами не встановлено. Оцінка правомірності відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стосувалася лише тих мотивів, які наведені відповідачем у оскаржуваному рішенні. Однак суди не досліджували у повній мірі, чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усіх інших умов для отримання ним такого дозволу. 
Отже, в даних спірних правовідносинах належним способом захисту порушених прав є визнання протиправною бездіяльність Куяльницької сільради щодо розгляду заяви позивача в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства, та зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.10.2020 року у повному обсязі з урахуванням висновків суду, викладених у даній постанові.
Крім того, суд першої інстанції, враховуючи категорію справи та те, що її розгляд проведено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, вважав за можливим присудити на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5   000 грн.
Позаяк Куяльницька сільська рада не оскаржила рішення суду першої інстанції, в частині розміру стягнення понесених витрат на правничу допомогу адвоката, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави його змінювати та вирішувати питання про інший розмір судових витрат.
Згідно зі  ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів, керуючись п.п.3, 4 ч.1   ст. 317 КАС України   вважає необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 частково.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5   ст. 328 КАС України   в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -
ПОСТАНОВИВ: 
Апеляційну скаргу Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області – задовольнити частково. 

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - скасувати. 

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 – задовольнити частково. 
Визнати протиправним та скасувати п.1 рішення Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №795-VIII від 25.02.2021 р. «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», в частині відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської область у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, наступним громадянам: 1.32. ОСОБА_1 .
Визнати протиправною бездіяльність Куяльницької сільради щодо розгляду заяви позивача в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства. 
Зобов`язати Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.10.2020 року у повному обсязі з урахуванням висновків суду, викладених у даній постанові.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області ( 66350, Одеська область, Подільській район, с. Куяльник, вул. Куяльницька, 26а, Код ЄДРПОУ 04379835) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 5908 грн. (п`ять тисяч дев`ятсот вісім гривень).
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Дата складення повного судового рішення 13.10.2021р. 

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Турецька І.О.    Шеметенко Л.П.