Номер провадження: 33/813/1130/21
Номер справи місцевого суду: 947/18424/21 
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М. 
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        01.10.2021 року                                                                  м. Одеса
       
       Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання Тищенко М.В.,
розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Головко Ірини Василівни на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 20 липня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 20 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано виною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддало адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на перше січня 2021 року, що складає 454 грн. 
Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Головко І.В. подала до суду апеляційну скаргу, в якій з посиланням не безпідставність постанови районного суду та порушення матеріального права вказує про категоричну незгоду з протоколом про адміністративне правопорушення, зазначає, що апелянт вини не визнає, вважає, що провадження у справі необхідно закрити через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не підтверджується відповідними доказами, які наявні в матеріалах справи. Апелянт вказує, що на відеозаписі вбачається, що інспектор поліції почала запитувати ОСОБА_1 , коли остання просто сиділа за кермом та розмовляла по телефону, після початку спілкування почала курити, однак не здійснювала управління транспортним засобом. Також на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовилася від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів марки «Драгер» та спеціалізованому медичному закладі, у зв`язку із тим, що не здійснювала керування транспортним засобом, а лише в ньому знаходилася, а тому було незрозумілим, підстави для проведення такого медичного огляду та роз`яснено, яким чином буде здійснюватися медогляд, інспекторами поліції не було чітко пояснено, чому вони підійшли до автомобіля, який фактично не здійснював рух по провулку Ванному, 11 в м. Одеса, а стояв біля житлового будинку, та чому ОСОБА_1 необхідно проходити медичний огляд чи тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів марки «Драгер». Будь-які відеоматеріали, які б чітко зафіксували факт управління ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні. Також апелянт вказує, що ОСОБА_1 не було пояснено наслідки відмови від проходження відповідного медичного огляду та як наслідок подальше складання протоколу на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП, який не було підписано ОСОБА_1 . На відеозаписі чітко видно, що ОСОБА_1 знаходилася в стані сильного душевного хвилювання, оскільки переживала за свого знайомого, з яким і мала зустрітися за адресою: м. Одеса, провулок Ванний, 11. Апелянт наголошує, що за період 19 річного керування транспортним засобом ОСОБА_1 жодного разу до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не притягувалася. 
Відносно наданих пояснень ОСОБА_1 щодо керування транспортним засобом апелянт вказує, що вони не дають розуміння, коли саме остання здійснювала управління транспортним засобом та в який саме проміжок часу, а тому не можуть бути прийняті судом, як доказ управління транспортним засобом. Також, районний суд в своєму рішенні не надавав жодних аргументів з цього приводу та не надавав відповідну оцінку.
Апелянт також зазначає, що інспектором поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 про порядок застосування спеціального технічного засобу та інспекторами патрульної поліції чітко не було запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд у найближчому медичному закладі. Свідки під час спілкування інспекторів патрульної поліції з ОСОБА_1 також були відсутні. Апелянт вказує, що протокол про адміністративне правопорушення, який складено відносно ОСОБА_1 , не відповідає вимогам п. 1 р. II, п. 10 р. XIII Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року.
За наведених обставин апелянт в апеляційній скарзі просить скасувати постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 20 липня 2021 року та внести нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення – закрити. 
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 до судового засідання суду апеляційної інстанції не з`явилась, сповіщалась про дату, час та місце судового засідання належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавала. 
Адвокат Головко І.В. надала до суду заяву, в якій повідомила суд про припинення дії договору про надання правової допомоги та представництва ОСОБА_1 по даній справі.
За наявності належного сповіщення ОСОБА_1 про розгляд справи відносно неї в апеляційному суді, керуючись положеннями ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності апелянта. 
Дослідивши уважно матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Ухвалюючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що вина правопорушника підтверджується зібраними у справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками районного суду з огляду на таке.
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:
-протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 018471 від 25.05.2021 року, згідно якого водій ОСОБА_1 25 травня 2021 року о 22 год. 00 хв. в м. Одеса по вул. Фонтанська дорога, 149, керувала транспортним засобом марки «NISSAN MICRA», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з ротової порожнини, невиразна мова, нестійка хода, поведінка, яка не відповідає дійсності. Від проходження тесту за допомогою технічного засобу «Драгер» на стан алкогольного сп`яніння на місці та від проходження огляду у медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння відмовилась. Подія реєструвалась на службовий відео реєстратор 1567. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 3);
-рапорт інспектора 1 взводу 5 роти 1 батальйону полку УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Тимошенко Л.Ф. на ім`я Начальна Управління патрульної поліції в Одеській області від 26.05.2021 року, з якого вбачається, що 25.05.2021 року о 22 год. 00 хв. у складі екіпажу «Океан 106» інспекторами поліції зупинено транспортний засіб «NISSAN MICRA», номерний знак НОМЕР_1 , за порушення Правил дорожнього руху, при спілкуванні з водієм ОСОБА_1 , у останньої були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (а. с. 3);
-відеозапис з нагрудної камери співробітника поліції, що приєднаний до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 018471 від 25.05.2021 року, з якого вбачається момент спілкування інспекторів поліції з ОСОБА_1 . При цьому ОСОБА_1 в момент спілкування з поліцейськими знаходилась в транспортному засобі на місці сидіння водія. ОСОБА_1 на питання поліцейського щодо проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі категорично відмовилась, після чого поліцейським їй було роз`яснено про складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення відносно неї за ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо чого вона не заперечувала. ОСОБА_1 заперечувала щодо керування нею транспортним засобом. Співробітниками поліції особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, було роз`яснено зміст протоколу про адміністративне правопорушення, вказано про розгляд справи в суді. ОСОБА_1 відмовилась від підпису даного протоколу (а. с. 8, 9);
-пояснення від 20.07.2021 року, що надані ОСОБА_1 до Київського районного суду м. Одеси, в яких особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вказала, що з протоколом не згодна, їхала на своєму автомобілі в бік 10 станції Великого Фонтану, між 11 станцією та 10 станцією, Ванний провулок, порушила правила дорожнього руху у зв`язку з тим, що дуже поспішала до друга, який зателефонував и попросив приїхати. ОСОБА_1 , побачивши співробітників поліції, розхвилювалась и сказала неправду, що за кермом автомобілю була не вона, а її чоловік. Співробітники склали протокол, в якому ОСОБА_1 відмовилась розписатися. За період 19-річного стажу водіння в ОСОБА_1 не було ніколи порушень і зауважень, тому остання розгубилася (а. с. 10). 
В ході розгляду справи апеляційний суд виходив з наступного.
Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху України (п. 1.3 Правил дорожнього руху України).
За приписами пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення вказаної норми права, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.
Положення ст. 266 КУпАП, в редакції чинній на час вчинення правопорушення, передбачають, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Доводи сторони захисту, що ОСОБА_1 за обставин, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, не здійснювала керування транспортним засобом є не неспроможними, оскільки з оглянутого відео з місця подій вбачається, що ОСОБА_1 знаходилась в автомобілі на місці сидіння водія, не заперечувала, що в автомобілі перебувала одна, хоча вказувала, що даним автомобілем керувала не вона, а її товариш, який вийшов з автомобілю, проте під час зупинки ОСОБА_1 перебувала в автомобілі сама і сторонніх осіб поблизу автівки не вбачається. 
З цих підстав також не приймаються доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою засобу вимірювальної техніки Драгер та в медичному закладі, оскільки вона не здійснювала керування автомобілем.
Доводи апелянта з приводу того, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння є необґрунтованими та спростовуються відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння та після її відмови працівник поліції вказав, що відносно неї буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, на що ОСОБА_1 погодилась.
При цьому, апеляційний суд наголошує, що відповідно до положень ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Також з відео вбачається, що поліцейські вказали ОСОБА_1 про порушення нею під час руху автомобілю Правил дорожнього руху України, що спростовує посилання апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_1 не було пояснено підстави, чому до автомобіля підійшли поліцейські. 
Апеляційним судом не приймаються доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 перебувала у стані сильного душевного хвилювання та за період багаторічного стажу керування транспортними засобами не притягувалась до адміністративної відповідальності, оскільки такі доводи не є підставою для звільнення особи від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення та для закриття провадження в справі за п. 1.ч. 1 ст. 247 цього Кодексу.
Стосовно тверджень апеляційної скарги, що надані пояснення ОСОБА_1 щодо керування транспортним засобом, не дають розуміння, коли саме остання здійснювала управління автомобілем та в який проміжок часу, апеляційний суд зазначає наступне.
В матеріалах дійсної справи (а. с. 10) знаходяться письмові пояснення ОСОБА_1 , надані нею до Київського районного суду м. Одеси 20.07.2021 року, тобто у день проведення судового засідання у цій справі в суді першої інстанції. На зворотному боці цих пояснення знаходиться пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особи, що притягується до адміністративної відповідальності, яка підписана ОСОБА_1 20.07.2021 року. Слід зазначити, що письмові пояснення ОСОБА_1 від 20.07.2021 року відображають опис обставин, що узгоджується з оглянутим апеляційним судом відеозаписом. А тому апеляційний суд приходить до висновку, що ці пояснення надані ОСОБА_1 до районного суду саме стосовно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 018471 від 25.05.2021 року, згідно якого ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. За таких обставин відповідний довід апеляційної скарги спростовано.
Твердження апеляційної скарги, що інспектором поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 порядок застосування спеціального технічного засобу, апеляційним судом не приймається, оскільки, як вже встановлено, ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння в передбаченому законом порядку, а тому є логічним не здійснення поліцейським таких роз`яснень. 
Апеляційний суд також критично становиться до посилань апеляційної скарги щодо того, що під час спілкування інспекторів патрульної поліції з ОСОБА_1 не залучались свідки, оскільки редакція статті 266 КУпАП, що чинна з 17.03.2021 року та регулює огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, наразі не вимагає безумовної присутності свідків під час проведення огляду на стан сп`яніння за умови використання поліцейським технічних засобів відеозапису. 
У присутності двох свідків такий огляд проводиться лише в разі неможливості застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису.
Твердження апелянта, що інспекторами патрульної поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд у найближчому медичному закладі, не приймається апеляційним судом, оскільки воно спростовано наявними відеозаписом, з якого чітко вбачається, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, поліцейським запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в тому числі і в медичному закладі, однак ОСОБА_1 відмовилась. 
Таким чином, під час проведення провадження по даній справі в суді апеляційної інстанції, судом не встановлено порушень законодавства при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім того, при апеляційному перегляді оскаржуваної постанови судді не встановлено порушень судом першої інстанції вимог КУпАП, докази перевірені судом на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 251, 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, районний суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Позиція апелянта, яку вона висловила в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст. 130 ч. 1 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання її винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.
При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.
Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Головко Ірини Василівни - залишити без задоволення.
Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 20 липня 2021 року - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Одеського апеляційного суду                                О.М. Таварткіладзе