УХВАЛА

10 листопада 2021 року 
Київ
справа №640/2851/20
адміністративне провадження №К/9901/38857/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Шишова О.О., 
суддів - Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року у справі №  640/2851/20 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
установив:
У лютому 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, у якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11 листопада 2019 року:
- №0085214204 форми «Р», яким визначило позивачу до сплати грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб   у розмірі 3 101 740,94 грн (в т.ч. за основним платежем - 2 067 827,29 грн, за штрафними санкціями - 1 033 913,65 грн, що становить 50% від суми нарахованого основного платежу);
- №0085234204 форми «Р», яким визначило позивачу до сплати грошове зобов`язання за платежем «військовий збір» у розмірі 258 478,41 грн (в т.ч. за основним платежем - 172       318,94 грн, за штрафними санкціями - 86 159,47 грн, що становить 50% від суми нарахованого основного платежу).
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03  лютого 2021 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 11  листопада 2019 року №0085214204 в частині застосованої штрафної санкцій у розмірі 516 956,82 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 11 листопада 2019 року №0085234204 в частині застосованої штрафної санкцій у розмірі 43 079,74 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Під час перевірки касаційної скарги встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а тому підлягає залишенню без руху з огляду на таке.
Статтею 329 КАС України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Передбачений зазначеною статтею строк касаційного оскарження пропущено, оскільки оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено 03 лютого 2021  року, а з касаційною скаргою скаржник звернувся до Верховного Суду засобами поштового зв`язку 25 жовтня 2021 року.
Водночас у касаційній скарзі скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, в обґрунтування якого останній зазначає, що вже звертався до Верховного Суду з касаційними скаргами, однак їх було повернуто. Скаржник також зауважує, що після внесення змін до КАС України в частині підстав касаційного оскарження, в останнього виникли суттєві складнощі щодо написання касаційної скарги, щодо пошуку практики Верховного Суду з подібних правовідносин, щодо належного обґрунтування питання відступлення від існуючої практики.
Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що пропущений строк касаційного оскарження може бути поновлений судом, якщо за результатами оцінки та перевірки наведених заявником у відповідній заяві підстав пропуску такого строку, суд дійде висновку про їх поважність.
Для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених заявником в обґрунтування поважності підстав пропуску строку касаційного оскарження, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами, з яких достовірно убачається існування обставин, зазначених у заяві про поновлення строку.
При вирішенні питання про поновлення строку касаційного оскарження суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого КАС України строку касаційного оскарження до дати звернення з касаційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої касаційної скарги/відмови у відкритті касаційного провадження за вперше поданою касаційною скаргою до дати повторного звернення з касаційною скаргою і так далі.
Як убачається з матеріалів касаційної скарги, Єдиного державного реєстру судових рішень та згідно відомостей з Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», відповідач вже неодноразово реалізовував своє право на касаційне оскарження рішення у цій справі. Однак ухвалами Верховного Суду від 29 березня 2021 року, від 13 травня 2021  року, 03 серпня 2021 року, від 01 вересня 2021 року та від 28 вересня 2021 року касаційні скарги було повернуто.
Водночас у своїх ухвалах про повернення раніше поданих касаційних скарг Верховний Суд неодноразово надавав роз`яснення скаржнику щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги, зокрема, в частині викладення підстав касаційного оскарження судових рішень.
Зважаючи на значний пропуск строку на касаційне оскарження (більше 8 місяців), клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не можна вважати обґрунтованим.
Так, невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та, як наслідок, повернення   її скаржнику, не є поважною причиною пропуску строку касаційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає касаційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судового рішення.
Інших поважних причин неможливості звернення до суду касаційної інстанції у строк, встановлений статтею 329 КАС України, скаржником не зазначено.
Згідно з частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 339 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Оскільки касаційну скаргу подано без додержання вимог, встановлених КАС України, таку касаційну скаргу слід залишити без руху та надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху для усунення зазначених вище недоліків.
Керуючись статтями 169, 330, 332 КАС України, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року у справі № 640/2851/20 залишити без руху.
Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали, а також у разі, якщо наведені скаржником підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані судом неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           О.  О. Шишов
Судді                                                                                                        І.  В. Дашутін
                                                                                                                 М.  М. Яковенко