ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний номер справи 654/2944/20 Головуючий у 1-й інстанції Третьякова І.В.
Номер провадження 22-ц/819/1808/21 Доповідач Полікарпова О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Полікарпової О.М.
суддів: Воронцової Л.П.
                        Ігнатенко П.Я.
секретар Савицька А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області у складі судді Третьякової І.В. від 21 липня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 

ВСТАНОВИВ

У серпні 2020 року ОСОБА_3 , діючий від імені ОСОБА_1 , звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача ОСОБА_2 , посилаючись на те, що 14.03.2020р. об 11:00 год. на автодорозі Олешки-Гола Пристань-Скадовськ з вини відповідача сталася ДТП в результаті якої було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб «Mercedes-Benz Citan», державний номер НОМЕР_1 . Оскільки відповідач не мав при собі діючого полісу ОСЦПВ, позивач був змушений звернутися до МСТБУ з метою відшкодування збитків, які йому заподіяно внаслідок пошкодження автомобіля. Відповідно до висновку експертного дослідження №37/1 від 28.04.2020р. вартість відновлювального ремонту становить 20 999,19 грн., а розмір матеріального збитку - 14 164,24 грн. Так як МТСБУ компенсувало йому лише суму матеріального збитку, вважає, що різницю між збитком та вартістю відновлювального ремонту в сумі 6834, 95 грн. повинен компенсувати йому ОСОБА_2 , як винна у ДТП особа. 
Крім того просив відшкодувати йому моральну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП в розмірі 10 000 грн. та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. Моральну шкоду обґрунтовує емоційними стражданнями, які довелося зазнати позивачу і його родині та витратами, пов`язаними з відновленням психічного стану. При цьому вказує, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, а тому змушений постійно їздити до лікарні та санаторно-профілактичних закладів з метою лікування, а після ДТП позивачу та його близьким родичам довелося пересуватися за допомогою громадського транспорту, що викликало суттєві незручності. Довелося відкласти справи, які він планував, а від деяких - взагалі відмовитися. 
Рішенням суду першої інстанції позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 1425,60 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1   подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що саме винуватець ДТП повинен відшкодувати різницю вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. Свої позовні вимоги в частині матеріальної шкоди він обґрунтував висновком експертного дослідження №37/1, однак суд, на його думку, безпідставно визнав його позов недоведеним, зазначивши про відсутність доказів вартості відновлювального ремонту саме тих механічних пошкоджень, яких зазнав автомобіль під час ДТП за участю відповідача. 
Крім того, апелянт не погоджується і з розміром відшкодування моральної шкоди, оскільки суд жодним чином не аргументував, чому вона була зменшена майже у 3,5 рази. 
Також вважає неприйнятним висновок суду про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом. Вважає, що суд залишив поза увагою передбачені чинним процесуальним законодавством критерії, які слід враховувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач її доводи не визнає, погоджується з оцінкою доказів, яка надана судом. Зокрема зазначає про те, що висновок експерта №37/1 (додатковий) містить посилання на висновок експерта №37, протокол огляду транспортного засобу від 09.04.2020 р. та фототаблиці до нього. Відповідач клопотав про витребування у позивача висновку експерта №37, оскільки зазначені у додатковому висновку №37/1 пошкодження не відповідають акту огляду транспортного засобу на місці ДТП, однак позивач первинний висновок експерта суду так і не надав.
Доводи апелянта про безпідставне зменшення судом розміру заявленої позивачем суми на відшкодування моральної шкоди відповідач вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки останній її не довів. Крім того, отримавши страхове відшкодування, ОСОБА_1 автомобіль так і не відремонтував і це не перешкоджає йому та його родині користуватися ним. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 14.03.2020р. об 11 год. на автодорозі Олешки - Гола Пристань – Скадовськ ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Nissan Sunny, не обрав безпечної швидкості руху та дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «MERCEDES-BENZ» під керуванням ОСОБА_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження.
З акту огляду та перевірки технічного стану транспортних засобів, який був складений працівником поліції безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що внаслідок ДТП в автомобілі «Mercedes-Benz Citan» державний номер НОМЕР_1 було пошкоджено лако-фарбове покриття, кріплення бампера та утворилась вм`ятина лівої задньої двері.
Винуватість ОСОБА_2 встановлена постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 11.06.2020р., яка набрала законної сили. 
З висновку додаткового експертного дослідження № 37/1 вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes-Benz», державний номер НОМЕР_1 становить 20 999,19 грн., а вартість матеріального збитку – 14 164,24 грн.
Вартість заподіяного позивачу матеріального збитку була виплачена йому МТСБУ.
Невідшкодованою залишилась різниця між вартістю відновлювального ремонту (20 999,19 грн.) та сумою страхової виплати, здійсненої МТСБУ (14 164,24 грн.) в розмірі 6834,95 грн.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що представлений суду висновок експертного дослідження (додаткового) №37/1 від 28.04.2020р., як ключовий доказ, не дозволяє встановити, чи вартість ремонтно-відновлювальних робіт, яка визначена експертом, направлена на усунення саме пошкоджень внаслідок ДТП чи якихось інших, а первинний висновок експертизи за №37 позивач на вимогу суду не надав. 
Виходячи з встановлених дійсних обставин справи, суд вважав, що розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 3000,00 грн. відповідатиме засадам розумності та справедливості, а також тим наслідкам, що наступили для позивача, який зазнав моральних страждань та втрат немайнового характеру у зв`язку з пошкодженням його транспортного засобу. 
При вирішенні питання про розподіл судових витрат у справі суд першої інстанції прийняв до уваги те, що представник позивача участі у судових засіданнях не приймав, а тому витрати на представництво та захист інтересів клієнта в суді в сумі 2000,00 грн. суд вважав безпідставними. В іншій частині витрати на правничу допомогу адвоката компенсовані за рахунок відповідача пропорційно до задоволених вимог.
Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
У відповідності до положень статей 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
У відповідності до п.32.7 цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.
У пункті 14 постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» містяться роз`яснення про те, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).
Проаналізувавши положення нормативних актів, які регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача, як особи винної в ДТП, матеріальних збитків ґрунтуються на законі та за умови їхнього доведення підлягають задоволенню.
Разом з тим, суд встановив, що у додатковому висновку експертного дослідження за № 37/1 визначена вартість ремонтно-відновлювальних робіт, яка становить 14164,24 грн. та складається з вартості відновлювальних ремонтних робіт - 4795,00 грн., вартості необхідних для ремонту матеріалів - 6439,97 грн., вартості складових, що підлягають заміні під час ремонту - 9764,22 грн. Визначаючи вартість складових ремонтно-відновлювальних робіт, експерт посилався на відомості, які містяться у п. 2,5 експертного висновку №37. 
Ухвалою суду від 01.04.2021 року за клопотанням відповідача витребувано у позивача первинний висновок експертного дослідження, однак цей висновок суду не наданий, а у відповіді на ухвалу позивач зазначив, що він свої позовні вимоги цим висновком не арґументує. 
Посилаючись на норми цивільного процесуального законодавства, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконав свій обов`язок щодо доведення позову, що унеможливило для суду перевірку правильності визначення експертом вартості ремонтно-відновлювальних робіт, тобто надати оцінку обґрунтованості позовних вимог. 
Доводи апеляційної скарги в цій частині зводяться до незгоди апелянта з оцінкою, яку суд надав додатковому висновку експертного дослідження №37/1 . Перевіривши зазначені доводи, колегія суддів не вбачає підстав для переоцінки зазначеного доказу, оскільки судом правильно зауважено про відсутність у ньому опису пошкоджень автомобіля позивача під час ДТП за участю сторін у справі. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції в повній мірі виконано покладений на нього ст. 12 ЦПК України обов`язок щодо роз`яснення сторонам у справі наслідків вчинення або невчинення ними процесуальних дій, зокрема щодо доведеності обставин, на які вони посилаються. 
Суд, в свою чергу, сприяв позивачу та відповідачу у доведенні ними своїх правових позицій, що свідчить про всебічний та об`єктивний розгляд справи, а тому доводи апеляційної скарги у зазначеній частині колегія суддів вважає неприйнятними.
Суд апеляційної інстанції не погоджується також з доводами апелянта щодо безпідставного зменшення судом розміру відшкодування моральної шкоди і вважає, що позивачем не обґрунтований заявлений ним розмір. Зокрема позивач не зазначив, які були перешкоди у користуванні автомобем, з урахуванням того, що він не був виведений з ладу, пошкодження були незначні і позивач мав змогу його використовувати.
Отже районний суд, виходячи з принципів розумності і справедливості, прийшов до правильного висновку про зменшення розміру заявленої позивачем моральної шкоди.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Представником позивача до суду було надано договір-доручення про надання правничої допомоги, додаток до договору, акт прийому-передачі наданих послуг та розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, згідно якого вартість послуг адвоката склала 10000,00 грн., з яких 2000,00 грн. - представництво та захист інтересів клієнта в суді. 
Суд першої інстанції обґрунтовано виключив з вартості послуг 2000 грн. – представництво інтересів клієнта в суді, оскільки адвокат Бірючинський Е.О. жодного разу участі в судових засіданнях не приймав. Розподіл решти витрат на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідає вимогам ст.141 ЦПК України.
За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 381-383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 21 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ П.Я. Ігнатенко

Повний текст постанови складено 26 жовтня 2021 року

Суддя                                                                                        О.М. Полікарпова