Дата документу 05.10.2021 Справа № 937/242/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №937/242/20        Головуючий у 1 інстанції: Купавська Н.М.
Провадження № 22-ц/807/2439/21        Суддя-доповідач: Дашковська А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» жовтня 2021 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:        Дашковської А.В.,
суддів:        Кримської О.М.,
       Маловічко С.В.,
секретар:        Волчанова І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Запоріжжя, про визнання дій протиправними, визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії, зобов`язання поновити на квартирному обліку, 

ВСТАНОВИВ:

В січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який уточнив протягом розгляду справи, до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Запоріжжя, про визнання дій протиправними, визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії, зобов`язання поновити на квартирному обліку.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він, як військовослужбовець, з 27 липня 1988 року по 21 грудня 1996 року та з 14 травня 2010 року по 19 вересня 2018 року проходив військову службу в Збройних Силах України та з 03 липня 1993 року був взятий на квартирний облік. Він був звільнений у запас із військової служби наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 11.09.2018 року № 501 та з 19 вересня 2018 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 виключений із списку частини. 
З повідомлення начальника КЕВ м. Запоріжжя він дізнався про зняття його з квартирного обліку на підставі п. 29, 31 Постанови Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» у зв`язку із звільненням по закінченню строку контракту. 
З вищевказаним рішенням житлової комісії та діями командира військової частини НОМЕР_1 не згодний, оскільки на час звільнення перебував на квартирному обліку з 1993 року, його звільнено в запас з підстав п.п. «к» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», отримує пенсію за вислугу років з 20.09.2018 року, є учасником бойових дій, постійним житлом не забезпечувався, а отже, відсутні підстави для зняття його з квартирного обліку, відповідно до Наказу Міноборони України від 30 листопада 2011 року №737. 
Пунктом 30 «Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцями Збройних сил України та членам їх сімей житлових приміщень» передбачено перелік випадків, за яких військовослужбовці знімаються з квартирного обліку, згідно якого не передбачено, що підлягає знаттю з квартирного обліку військовослужбовець, який звільнений з військової служби у запас у зв`язку з закінченням строку контракту, а отже зняття з квартирного обліку порушують його житлові права.
На підставі зазначеного просив визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, які полягають у його виключенні з загальної, позачергової та першочергової черги квартирного обліку з 19 вересня 2018 року у військовій частині НОМЕР_1 та у вимозі про звільнення службової квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, оформлене протоколом № 113 від 08 жовтня 2018 року, про його виключення з обліку у загальній, позачерговій та першочерговій черзі квартирного обліку з 19 вересня 2018 року у військовій частині НОМЕР_1 , як військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в м. Мелітополі Запорізької області; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України поновити його на обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в м. Мелітополі Запорізької області в загальній та першочерговій чергах за тим же номером у списку станом на 19 вересня 2018 із збереженням часу перебування на обліку у загальній черзі з 03 липня 1993 року, у позачерговій черзі з 23 січня 1997 року та у пільговій першочерговій черзі як учасник бойових дій з 12 квітня 2018 року у Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 січня 2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо виключення майора ОСОБА_1 з загальної та першочергової черги квартирного обліку з 19 вересня 2018 року у військовій частині НОМЕР_1 .
Визнано незаконними та скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, оформлене протоколом № 113 від 08 жовтня 2018 року, про виключення майора ОСОБА_1 в обліку у загальній та першочерговій черзі квартирного обліку з 19 вересня 2018 року у військовій частині НОМЕР_1 , як військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в м. Мелітополі Запорізької області. 
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в м. Мелітополі Запорізької області в загальній та першочерговій чергах за тим же номером у списку станом на 19.09.2018 із збереженням часу перебування на обліку у загальній черзі з 03.07.1993 та у пільговій першочерговій черзі як учасник бойових дій з 12 квітня 2018 року у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України.
В іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Військова частина НОМЕР_1 подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на зняття позивача з обліку згідно з п. 2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями,, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 737 від 30 листопада 2011 року, відсутність підстав для залишення позивача на обліку з огляду на його звільнення у запас як осіб, які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено, понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду та наявністю в нього лише 16 років 9 місяців календарної вислуги, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, станом на день зарахування на квартирний облік було чинним Положення про порядок забезпечення жилою площею у Збройних Силах України, затверджене наказом Міністра оборони України №20 від 03 лютого 1995 року, Інструкція, на яку посилається скаржник, не має зворотної дії в часі, звільнення з військової служби в запас не є підставою для виключення зі списків.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з чинності рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28 березня 2006 року за №11 про зарахування позивача на квартирний облік з 03 липня 1993 року, відсутність доказів зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік внаслідок надання ним недостовірних відомостей або внаслідок неправомірних дій житлової комісії військової частини НОМЕР_2 при вирішенні питання про прийняття позивача на квартирний облік, відсутності доказів того, що позивача виключено і з позачергового квартирного обліку.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України, відповідно до Витягу з наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) № 501 від 11 вересня 2018 року його було звільнено з військової служби у запас за підпунктом «к» (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або оголошення демобілізації, та які відслужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду) (а.с.40). Вислуга років у Збройних Силах України складає: календарна – 16 років 9 місяців, загальний трудовий стаж – 29 років 1 місяць.

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим 18 травня 2015 року Управлінням особового складу штабу командування Повітряних Сил Збройних Сил України ОСОБА_1 є учасником бойових дій (а.с. 13).

Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 20 вересня 2018 року позивачу було призначено пенсію за вислугу років на підставі положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 14).

Згідно з довідкою № 85 від 31 серпня 1992 року, виданої Балашовським вищим військовим училищем льотчиків головного маршала авіації ОСОБА_2 , ОСОБА_1 за час навчання в інституті житловою площею по лінії Міністерства оборони не користувався (а.с.15).

Після зарахування позивача для проходження служби до в/ч НОМЕР_5 відповідно до наказу № 012 від 16 грудня 1992 року ОСОБА_1 03 липня 1993 року звернувся з рапортом про постановлення його на квартирний облік на отримання квартири, в результаті чого було прийнято рішення, яке оформлено протоколом, яким ОСОБА_1 зарахований на квартирний облік з 03 липня 1993 року зі складом сім`ї 1 особа, з внесенням в списки першочергового та позачергового отримання житла, що підтверджується копією Витягу з протоколу № 11 від 28 березня 2006 року (а.с.17).

Відповідно до копії довідки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 12 червня 1993 року по 18 квітня 1996 року був прописаний за адресою: АДРЕСА_2 . Житлова площа не надавалась (а.с.18).

30 листопада 1994 року на підставі наказу № 032 від 30 листопада 1994 року ОСОБА_1 був переведений для подальшого проходження служби до в/ч НОМЕР_6 , де перебував на квартирному обліку. 

На підставі наказу Міністра Оборони України № 0857 від 21 грудня 1996 року, відповідно до Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, на підставі директиви Міністра Оборони України від 15 лютого 1995 року № 185/065 про скорочення посад в Військово-Повітряних Силах ОСОБА_1 був звільнений у запас за п. 65 підпунктом «г» ( у зв`язку зі скороченням штатів) з правом носіння військової форми одягу та направлений на військовий облік до Мелітопольського ОМВК Запорізької області, з залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини, що підтверджується копією Витягу з наказу № 0857, виданого Міністром Оборони України Кузьмук О., та копією виписки з послужного списку особової справи № 9335 (а.с.21, 23).

Згідно з довідкою ТВО командира в/ч НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_3 від 29 листопада 2007 року, виданою на підставі витягу з будинкової книги про склад сім`ї та реєстрацію за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 був зареєстрований за місцем дислокації військової частини до отримання житлової площі у встановленому порядку у відповідності до розпорядження Ради Міністрів України від 16.11.1989, № 400-р, наказу Міністерства оборони України від 06 жовтня 2006 року № 577 (а.с.19).

Відповідно до копії Витягу з протоколу № 13 від 21 грудня 2007 року ОСОБА_1 у відповідності до рапорту та наданих документів був включений до списків позачергового одержання житлових приміщень з 23 січня 1997 року зі складом сім`ї три особи (а.с.22, 24, 26). 

На підставі рапорту ОСОБА_1 від 20 грудня 2007 року до житлової комісії в/ч НОМЕР_1 були внесені зміни в списки військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 , які потребують поліпшення житлових умов, оскільки змінився склад його сім`ї у зв`язку з розірванням шлюбу з дружиною ОСОБА_4 . 

Наказом Міністра Оборони України № 370 від 29 квітня 2010 року відповідно до ст. 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_1 як офіцер запасу був прийнятий на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу (а.с.28).

ОСОБА_1 уклав контракт терміном на 5 років та був прийнятий в добровільному порядку на військову службу за контрактом у Збройні Сили України наказом Міністра Оборони України № 370 від 29 квітня 2010 року зі збереженням усіх установлених законодавством пільг, гарантій та був зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується копією Витягу з послужного списку особової справи № 12351 та з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 № 31 від 13 травня 2010 року (а.с.29, 42).

На підставі рапорту до житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 01 червня 2012 року про внесення змін до облікової справи у зв`язку з набуттям права на внесення до списків осіб, які користуються правом на першочергове одержання житлових приміщень, як члена льотно-підйомного складу, рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 був внесений в списки осіб першочергового одержання житла з 06 лютого 2012 року, що підтверджується копією рапорту та Витягу з протоколу № 8 житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 07.06.2012 року (а.с. 30,33).

Згідно з довідкою ТВО командира в/ч НОМЕР_1 гвардії підполковника ОСОБА_5 від 20 січня 2012 року ОСОБА_1 був зареєстрований за місцем дислокації військової частини з 05 січня 1993 року до отримання житлової площі у встановленому порядку у відповідності до розпорядження Ради Міністрів України від 16 листопада 1989 року № 400-р, наказу Міністерства Оборони України від 06 жовтня 2006 року № 577 (а.с.31).

Відповідно до довідки № 264 від 16 травня 2012 року командира в/ч НОМЕР_1 гвардії полковника ОСОБА_3 ОСОБА_1 був зареєстрований за місцем дислокації військової частини з 18 квітня 1996 року до отримання житлової площі у встановленому порядку та перереєстрований з 12 січня 2012 року у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 35, та наказу Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 (а.с.32).

30 березня 2016 року на підставі рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської Ради Запорізької області № 50/4 від 24 березня 2016 року ОСОБА_1 був наданий ордер № 20603 на вселення в службову квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить Міністерству Оборони України (а.с.34).

У зв`язку з набуттям пільг, встановлених законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій, ОСОБА_1 17 липня 2015 року звернувся з рапортом до житлової комісії в/ч НОМЕР_1 вх. № 732. Після перевірки житлових умов та розгляду рапорту були внесені зміни до облікової справи: протокол № 64 від 25 вересня 2015 року, про що зроблено запис у рапорті (а.с.35).

З Витягу з протоколу засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 № 106 від 12 квітня 2018 вбачається, що 12 квітня 2018 року житловою комісією в/ч НОМЕР_1 на виконання вимог п. 14 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни їх соціального захисту» та п. 4 ст. 44 Постанови Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської Ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» на підставі рапорту та наданих документів прийнято рішення внести зміни до облікової справи ОСОБА_1 та включити до списку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, як учасника бойових дій (а.с.37).

Згідно з довідкою № 1 від 18 вересня 2018 ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 з 03 липня 1993 року відповідно до протоколу житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 28 березня 2006 року №11, та був забезпечений службовою квартирою в АДРЕСА_1 (а.с.38).

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що іншого житла позивач ОСОБА_1 не має, грошових коштів, як компенсації на придбання житла він не отримував.

Наказом командувача Повітряних сил Збройних Сил України від 11 вересня 2018 року № 501 відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_1 звільнено в запас у званні майора за пунктом «к» (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду) (а.с.40).

Відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 179 від 19 вересня 2018 року ОСОБА_1 , який здав справи та посаду з 19 вересня 2018 року виключено зі списків особового складу військової частини, всіх видів забезпечення та направлено для постановки на військовий облік до Мелітопольського ОМВК Запорізької області (а.с.41).

Протоколом №113 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 08 жовтня 2018 року майора ОСОБА_1 складом сім`ї 1 особа виключено з загальної та першочергової черги квартирного обліку з 19 вересня 2018 року (а.с.41,45).

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Так, згідно з частиною першою статті 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за № 1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Відповідно до пункту 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Пунктом 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Аналогічні приписи закріплені і в пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Дія пункту 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосередньо пов`язується із тим, з яких саме підстав, зазначених у пункті 62 Положення та частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку.

Установлено, що ОСОБА_1 звільнений із військової служби у запас за підпунктом «к» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Відповідно до абзацу першого пункту 2.17 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року №737, військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, за неможливості використання на військовій службі, а також після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання житла.

Звільнення з військової служби в запас не є підставою для виключення зі списків першочергового та позачергового отримання житла, оскільки згідно з п. 4 наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380, за військовослужбовцями та членами їх сімей в тому числі звільненими з військової служби в запас або відставку, які були зараховані на облік військовослужбовців та членів їх сімей, що потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності цим наказом, зберігається дата зарахування на облік для забезпечення житлом для постійного проживання (за результатами інвентаризації облікових справ); рішення житлових комісій військових частин, об`єднаних житлових комісій, які були прийняті до набрання чинності цим наказом, реалізуються із урахуванням вимог вищезазначеної Інструкції.

Жодний нормативний акт не передбачає можливість зняття з квартирного обліку з підстав звільнення в запас у зв`язку із закінченням строку контракту, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду.

Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що при зарахуванні ОСОБА_1 у чергу на отримання житла у 1993 році та перебування його на квартирному обліку порушень житловою комісією та позивачем допущено не було, під час проходження військової служби, на момент звільнення ОСОБА_1 перебував на обліку для поліпшення житлових умов, підстави, визначені законом для зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов не настали, а тому позивач підлягає поновленню на обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на обліку.

Посилання Військової частини НОМЕР_1 на граничний вік перебування на військовій службі, після закінчення якого особа має право вийти в запас або відставку за вислугою років, як на право залишення на квартирному обліку у військовій частині, відповідно до вимог зазначених у п. 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03 серпня 2006 року, суд першої інстанції обґрунтовано визнав безпідставними. Не спростовані і доводами апеляційної скарги в цій частині.

Не може бути обґрунтованими і доводи Військової частини НОМЕР_1 щодо відсутності у позивача права залишення на квартирному обліку на пільговій черзі після звільнення в запас, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 уклав контракт терміном на 5 років та був прийнятий в добровільному порядку на військову службу за контрактом у Збройні Сили України наказом Міністра Оборони України № 370 від 29 квітня 2010 року зі збереженням усіх установлених законодавством пільг, гарантій та був зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується копією Витягу з послужного списку особової справи № 12351 та з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 № 31 від 13 травня 2010 року (а.с.29, 42).

Колегія суддів також звертає увагу на те, що відповідно до абзацу другого пункту 1.4 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року №737, військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до 1 січня 2005 року (набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року № 1865-IV "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"), забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку - без врахування вислуги на військовій службі.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить. 

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини  НОМЕР_1  залишити без задоволення.
Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 січня 2021 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 11 жовтня 2021 року.

Головуючий        А.В. Дашковська 

Судді:         О.М. Кримська 

       С.В. Маловічко