Ухвала
 
24 листопада 2021 року
 
м. Київ
 
справа № 369/10153/16-ц
провадження № 61-4121св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
третя особа - Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Юлія Вадимівна,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2020 року в складі судді Ковальчук Л. М. та постанову Київського апеляційного суду від 09 лютого 2021 рокув складі колегії суддів: Приходька К. П., Писаної Т. О., Журби С. О.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів 
 
У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності.
 
Позов обґрунтовував тим, що 03 лютого 1989 року між ним і ОСОБА_2 зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського району м. Києва. В період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 стверджував, що шлюбний договір між ним та ОСОБА_2 не був укладений. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2013 року вказаний шлюб між сторонами розірвано. Зі слів ОСОБА_1 , за час згаданого шлюбу за його особисті кошти набуто на ім`я ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , при цьому він надавав згоду на укладання договору купівлі-продажу даної квартири. ОСОБА_1 стверджував, що ОСОБА_2 за час шлюбу ніде не працювала, особистого доходу не мала. ОСОБА_1 вказував, що з часу розлучення він змушений проживати зі своєю матір`ю та двома сестрами в однокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 протиправно здає їх спільну квартиру в оренду. Оскільки спірна квартира була набута під час шлюбу сторін, ОСОБА_1 вважав, що це майно повинно бути поділено і за ним має бути визнано право власності на її 1/2 частину. 
 
З урахуванням наведеного позивач просив поділити у рівних частинах майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яке є об`єктом його та ОСОБА_2 права спільної сумісної власності та визнати за ним право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .
 
Разом з тим ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку, витребування майна у добросовісного набувача.
 
Позов ОСОБА_2 обґрунтовано тим, що за період вище згаданого шлюбу нею та ОСОБА_1 набуто: 27 листопада 1996 року 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_3 ; 28 вересня 2001 року квартиру АДРЕСА_1 . 28 грудня 2016 року ОСОБА_2 дізналась, що 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_3 , що є їх з ОСОБА_1 спільною сумісною власністю, одноособово відчужена останнім на підставі договору купівлі-продажу від 12 грудня 2016 року ОСОБА_3 ОСОБА_2 стверджувала, що на вказаний продаж згоди не давала. З урахуванням збільшених позовних вимог ОСОБА_2 просила, визнати 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_3 об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_3 , укладений 12 грудня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю. В. Визнати в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_3 . Витребувати у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_3 .
 
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2020 року первісний позов задоволено. Поділено у рівних частинах майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яке є об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . Вирішено питання про судові витрати. Зустрічний позов задоволено. Визнано 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_3 об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_3 , укладений 12 грудня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю. В. Визнано в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_3 . Витребувано у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_3 . Вирішено питання про судові витрати.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2020 року залишено без змін.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
У березні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить судові рішення скасувати в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі продажу 1/2 частини спірного житлового будинку, визнання в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_2 права власності на 1/4 частини спірного житлового будинку, витребування у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1/4 частини спірного житлового будинку та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок компенсації погоджену сторонами вартість спірного житлового будинку. В іншій частині залишити оскаржувані судові рішення без змін.
 
Як підставу касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме застосування норм права без врахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, постановах Верховного Суду: від 02 жовтня 2019 року у справі № 643/14768/16, від 19 грудня 2018 року у справі № 2-4440/11, від 28 лютого 2019 року у справі № 472/34/15-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 723/1983/16-ц, від 21 серпня 2018 року у справі № 757/32440/15-ц, від 02 квітня 2018 року у справі № 522/12782/15-ц, від 25 січня 2018 року у справі № 520/9193/15-ц, від 20 січня 2021 року у справі № 2/4440/11, від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 158/2229/16-ц, від 03 травня 2018 року у справі № 755/200923/14-ц.
 
Крім того, заявник посилається на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки встановлено обставини на підставі недопустимих доказів.
 
Разом з цим касаційна скарга містить клопотання про зупинення виконання та дії рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2020 року та постанови Київського апеляційного суду в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного майна та визнання права власності ОСОБА_2 на 1/4 частини спірного житлового будинку, а також зупинити виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2020 року в частині витребування майна до закінчення касаційного провадження.
 
Клопотання обґрунтовує тим, що існує реальна загроза відчуження спірного майна на користь третіх осіб, що унеможливить у подальшому поворот виконання рішення, у зв`язку з чим є підстави для задоволення клопотання.
У серпні 2021 року  ОСОБА_3 подав до Верховного Суду пояснення до касаційної скарги, в яких просив при розгляді даної справи врахувати висновок Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2913/18 (провадження № 12-71гс20).
 
Станом на час призначення справи до розгляду відзивів на касаційну скаргу ОСОБА_3  від інших учасників справи не надходило.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 15 березня 2021 року касаційну скаргу  ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.   
 
Ухвалою Верховного Суду від 23 березня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), витребувано матеріали справи № 369/10153/16-ц із суду першої інстанції, надано сторонам строк для подання відзивів на касаційну скаргу. Цією ж ухвалою відмовлено заявнику в задоволенні клопотання про зупинення виконання та дії рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2020 року.
 
У травні 2021 року матеріали справи № 369/10153/16-ц надійшли до Верховного Суду.
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України, у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Юлія Вадимівна, про поділ майна подружжя, визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку, витребування майна у добросовісного набувача, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 01 грудня 2021 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                        І. Ю. Гулейков

 
О. В. Ступак

 
Г. І. Усик