ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 листопада 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/2665/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Білак С.В., Шальєвої В.А.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1    на рішення   Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.07.2021 ( суддя першої інстанції Притула К.М.) в адміністративній справі №340/2665/21   за позовом    ОСОБА_1     до   Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві   про   визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
           ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві,      в якому просив:
визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 перерахувати та виплатити пенсію в розмірі 90 % грошового забезпечення на підставі довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 31.12.2020 № ВСЗ/6740, яка включає в себе наступні види грошового забезпечення: посадовий оклад - 4930,00 грн; оклад за військовим званням - 1340,00 грн; надбавка за вислугу років (50 %) - 3150,00 грн.; надбавка за особливості проходження служби (65 %) - 6113,25 грн; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15 %) - 739,00 грн; надбавка за офіцера класу майстер (7%) - 345,10 грн; премія (35 %) - 1725,40 грн.;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 90 % від суми грошового забезпечення на підставі довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 31.12.2020 № ВСЗ/6740, яка включає в себе наступні види грошового забезпечення: посадовий оклад - 4930,00 грн; оклад за військовим званням - 1340,00 грн; надбавка за вислугу років (50 %) - 3150,00 грн; надбавка за особливості проходження служби (65 %) - 6113,25 грн; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15 %) - 739,00 грн; надбавка за офіцера класу майстер (7%) - 345,10 грн; премія (35 %) - 1725,40 грн, з урахуванням 100 % суми підвищення без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.04.2019;
стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 понесенні ним судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що      Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві не проведено перерахунок пенсії на підставі довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 31.12.2020 № ВСЗ/6740. Позивач вважає, що даною бездіяльністю було порушене його право на отримання пенсії в повному обсязі.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.07.2021 позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 перерахувати та виплатити пенсію      на підставі довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 31.12.2020 № ВСЗ/6740.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію      на підставі довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 31.12.2020 № ВСЗ/6740 починаючи з 01.04.2019.
В задоволення решти позовних вимог   відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, щодо часткового задоволення позовних вимог позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права в оскаржуваній частині просить рішення суду скасувати та прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідно до п.3 ч. 1   ст. 311 КАС України   суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо апеляційна скарга подана на рішення   суду першої інстанції, які ухвалені в порядку   спрощеного   позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:
Судом першої інстанції встановлено, що   позивач є пенсіонером Міністерства оборони України, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та одержує пенсію за вислугу років на підставі   Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Київським міським територіальним центром комплектування та соціальної підтримки на виконання направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві оновлену довідку від      31.12.2020 № ВСЗ/6740 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1       станом на 05 березня 2019 року (а.с.26).
Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 09.02.2021      відмовило у здійсненні перерахунку пенсії.
Позивач вважаючи дії відповідача щодо непроведення позивачу відповідного перерахунку, з врахуванням грошового забезпечення, визначеного у довідці Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 31.12.2020 № ВСЗ/6740 протиправними та такими, що порушують його права, звернувся за їх захистом до суду.
Відповідно до ч. 2   ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Відповідно до   статті 46 Конституції України   громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає   Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ   (далі - Закон №2262-ХІІ).
Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим   Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного   законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ(далі - Закон №2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з ч. 2   ст. 9 Закону №2011-ХІІ   до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч. 3   ст. 9 Закону №2011-ХІІ).
Статтею 43 Закону №2262-ХІІ   передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим   Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Вказаний припис   статті 43 Закону №2262-ХІІ   міститься в розділі V «Обчислення пенсії», тобто в загальному розділі, та безпосередньо визначає складові грошового забезпечення для обчислення пенсій. При цьому під обчисленням слід розуміти процес отримання результату за допомогою дій над числами, кожне з яких є конкретним цифровим вираженням розміру складових грошового забезпечення.
Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12.11.2019 у справі №826/3858/18.
Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано   ст. 63 Закону №2262-ХІІ, згідно із якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим   Законом   та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього   Закону   провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього   Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього   Закону.
Усі призначені за цим   Законом   пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим   Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим   Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Таким чином, Кабінету Міністрів України надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розміри складових грошового забезпечення для такого перерахунку.
Кабінет Міністрів України постановою від 13.02.2008 №45   «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. №393» затвердив Порядок №45.
Пунктом 1 Порядку №45 передбачено, що пенсії, призначені відповідно до   Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із   Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Абзацом 1 п. 5 Порядку №45 в редакції   постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб»   (далі   Постанова №103) передбачено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.
При цьому у Додатку 2 до Порядку №45 міститься форма довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку відповідно до Постанови №103 викладено в новій редакції, в якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, в адміністративній справі №826/3858/18, визнано протиправними та нечинними п.п. 1, 2 Постанови №103 та зміни до п. 5 і додатку 2 Порядку №45.
Суд зазначає, що в компетенцію Уряду входить прийняття, зміна чи припинення дії Порядку №45.
Проте зміни внесені Постановою №103, зокрема до додатку 2 до Порядку №45, в якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, визнані судом протиправними та нечинними, відтак з 05.03.2019 - дня набрання законної сили рішенням у справі №826/3858/18 діє редакція додатку 2 до Порядку №45, яка діяла до зазначених змін.
Однак алгоритм дій, який повинні вчинити, зокрема територіальні органи Пенсійного фонду України (у т.ч. відповідач) у зв`язку із втратою чинності положеннями п.п. 1, 2 Постанови №103 та змін до п. 5 і додатку 2 Порядку №45 не змінився.
Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.
Водночас суд зазначає, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до   Закону №2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до   Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений   постановою Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1   (далі   Порядок №3-1).
Відповідно до п. 23 Порядку №3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому   статтею 63 Закону №2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.
Згідно з п. 24 Порядку №3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі   статтею 63 Закону №2262-ХІІ   уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.
Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України.
30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі   Постанова №704), яка набрала чинності 01.03.2018 та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
При цьому підпунктом 2 п. 5 Постанови №704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.
Таким чином, з 01.04.2019 - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/3858/18 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із   Законом №2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, оскільки з цієї дати позивач має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою №704 відповідно до вимог статей   43   і   63 Закону №2262-ХІІ   та   статті 9 Закону №2011-ХІІ.
Також, рішення судів першої та апеляційної інстанцій у справі №826/3858/18 залишено без змін постановою Верховного Суду від 12.11.2019, в якій суд касаційної інстанції серед іншого вказав на те, що до повноважень Кабінету Міністрів України не входить зміна структури грошового забезпечення, а приводом для перерахунку пенсій є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій, саме розмір якого, а не складові, можуть змінюватись Кабінетом Міністрів України.
Разом з цим, до моменту отримання належної довідки у пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії позивача.
Відповідно до п. 4 Порядку №45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону.
Згідно із ч.ч. 2, 3   ст. 51 Закону №2262-ХІІ   перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим   Законом   та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.
Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим   Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Доцільно звернути увагу на те, що право позивача на перерахунок пенсії є беззаперечним, а передумовою для його проведення є довідка про розмір грошового забезпечення від 31.12.2020 № ВСЗ/6740 виданої Київським міським територіальним центром комплектування та соціальної підтримки 
Така позиція суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у рішенні від 17.12.2019 у справі №160/8324/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.06.2020 у цій справі, у яких також зазначається, що   постанова Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 №804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»   (далі   Постанова №804), якою визначено відповідний порядок виплати перерахованих сум підвищених пенсій, не впливає на обов`язок щодо складання довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій, призначених відповідно до   Закону №2262-ХІІ   та не встановлює інших умов і порядку для такого перерахунку.
Не відміняє обов`язку здійснити перерахунок пенсії на підставі нової довідки, виданої уповноваженим органом після визнання нечинними п.п. 1, 2 Постанови №103, змін до п. 5 та додатка 2 до Порядку №45, і прийняття   Кабінетом Міністрів України постанови від 24.12.2019 №1088 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян». Ця   Постанова, як і Постанова №804, стосується порядку виплати пенсій, а не їх перерахунку.
За висновком Верховного Суду у постанові від 20.11.2018 у справі №328/4303/16-а (2-а/328/8/17) органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір пенсії, а здійснюють її нарахування на підставі наданих їм відповідними органами/особою-пенсіонером довідок про розмір грошового забезпечення, і розмір пенсійних виплат залежить від розміру складових грошового забезпечення, зазначених у довідках.
У розглядуваному випадку позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії на підставі оновленої довідки із зазначеними основними та додатковими щомісячними видами грошового забезпечення.
З огляду на викладене, непроведення перерахунку пенсії позивача на підставі вказаної довідки, з врахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а також відмова у здійсненні перерахунку пенсії є протиправними.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на здійснення перерахунку пенсії відповідно до довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 31.12.2020 № ВСЗ/6740 про розмір грошового забезпечення, встановленого за відповідною посадою станом на 05.03.2019 з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення.
Відповідно до п. 10 ч. 2   ст. 245 КАС України   у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить   закону   і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Відповідно до ч.ч. 1, 2   ст. 6 КАС України   суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з положеннями   ст. 9 Конституції України   та ст.   17, ч. 5 ст.   19 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»   суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень   Європейської конвенції з прав людини   та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань (далі - ЄСПЛ) щодо застосування окремих положень цієї Конвенції.
Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до   Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   вперше у рішенні від 16.12.1974 справі «Міллер проти Австрії», де ЄСПЛ встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16.09.1996, в якому зазначено, що якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Кечко проти України» (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.
У рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 ЄСПЛ зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Таким чином, обираючи спосіб відновлення порушеного права позивача, суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ГУ ПФУ в м. Києві протиправно відмовило позивачу у проведенні перерахунку пенсії на підставі відомостей довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 31.12.2020 № ВСЗ/6740, а отже ефективним способом відновлення порушених протиправними діями ГУ ПФУ в м.Києві прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити ОСОБА_1 з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії на підставі відомостей довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 31.12.2020 № ВСЗ/6740.
Щодо позовної вимоги про протиправність дій відповідача в частині відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження її максимального розміру, передбаченого   статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд враховує таке.
Відповідно до частини 1   статті 2 КАС України   завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною першою   статті 5 КАС України   передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Суд відзначає, що право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.
Таким чином, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.
Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
У межах спірних правовідносин, які виникли між сторонами, відповідач порушив право позивача саме діями щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті з 01 квітня 2019 року пенсії на підставі довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 31.12.2020 № ВСЗ/6740 про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення, що і є предметом спору у цій справі.
Право позивача на перерахунок та виплату пенсії без обмеження її максимального розміру, передбаченого   статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідачем не порушене, оскільки як встановив суд, Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві області не проводило перерахунок та виплату пенсії позивача з 01 квітня 2019 року на підставі довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 31.12.2020 № ВСЗ/6740 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, та як наслідок не могло обмежити її максимальний розмір.
З огляду на наведене, враховуючи, що судовому захисту підлягає порушене, а не ілюзорне право, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження її максимального розміру, передбаченого   статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», отже в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, тому судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволені позовних вимог в цій частині.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача на підставі вищевказаної оновленої довідки, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, суд зазначає, що вони задоволенню не підлягають, оскільки такі вимоги є такими, що заявлені на майбутнє, позаяк предметом спору у цій справі є саме наявність підстав для перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки, а не сам перерахунок пенсії позивача, який станом на теперішній час згідно з оновленою довідкою не здійснений, а, отже, підстави стверджувати, що при його проведені відповідачем буде невірно визначено відсоткове значення основного розміру пенсії, відсутні.
Кодекс адміністративного судочинства України   не встановлює можливості захисту порушених прав та інтересів осіб на майбутнє, а судове рішення не повинно містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та про зобов`язання відповідача вчинити чи утриматись від вчинення певних дій на майбутнє.
Системний аналіз зазначених норм   КАС України   дає підстави дійти висновку про те, що в порядку адміністративного судочинства здійснюється захист уже порушених прав особи (при цьому, між сторонами уже виникли правовідносини, з яких у свою чергу виник публічно-правовий спір), а не захист від можливих порушень прав у майбутньому.
Вказані правові позиції містяться, зокрема, в постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 167/592/17, від 31 липня 2018 року по справі №348/9/17, від 23 жовтня 2018 року по справі №344/4560/17, від 14 лютого 2019 року по справі №362/7962/15-а.
Згідно з ч.5   ст.242 КАС України   при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи викладене, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги  в цій частині також підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) у позові та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга позивача не містить.
Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Отже, колегія суддів приходить  висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення про часткове задоволення позовних вимог, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2   ст. 77 КАС України   кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно   ст. 316 КАС України   залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст.   242-244,   250,   308,   311,   315,   316,   321,   322,   325,   328,   329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1     залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.07.2021 в адміністративній справі №340/2665/21    залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5   ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст постанови виготовлено 19 листопада 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва