Справа № 154/2229/21 	Головуючий у 1 інстанції: Вітер І. Р. 	
Провадження № 22-ц/802/1424/21  Категорія: 55 	  Доповідач: Бовчалюк  З. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
24 листопада 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Бовчалюк З.А.,   
суддів - Карпук А.К., Матвійчук Л.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за  заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»- Крилової Олени Леонідівни на додаткове рішення Володимир-Волинського  міського суду Волинської області від 02 вересня 2021 року,   

                                       В С Т А Н О В И В:

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.  Ухвалено визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А. А. 03 серпня 2017 року, що зареєстрований в реєстрі за № 7674, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за договором від 18 січня 2013 року в розмірі 59 482 гривень 58 копійок.
До ухвалення вказаного судового рішення 16 серпня 2021 року, представник позивача адвокат Жук Ю.Б. в порядку п.8 ст.141 ЦПК України заявив клопотання про подання доказів витрат позивача на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Відповідно рішенням суду від 16 серпня 2021 року питання про стягнення судових витрат на отримання правової допомоги не вирішувалось.
17 серпня 2021 року представником позивача подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі щодо вирішення питання розподілу судових витрат в частині стягнення із відповідача АТ «КБ «Приватбанк» витрат на професійну правову допомогу, до якої долучив: завірену копію договору про надання професійної правничої допомоги від 01 липня 2021 року, акт приймання-передачі наданих послуг по договору про надання правової допомоги від 17 серпня 2021 року з детальним розрахунком наданих послуг на загальну суму 4786 гривень та копію квитанції до прибуткового касового ордера № 31 від 17 серпня 2021 року на цю ж суму. За даною заявою просив стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 понесені нею витрати на правову допомогу.
Додатковим рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 вересня 2021 року стягнуто з АТ КБ  «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 4786 гривень витрат, сплачених ним за професійну правничу допомогу.
Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» - Крилова О.Л. подала апеляційну скаргу в якій, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм процесуального права, просить його скасувати та в задоволені заяви ОСОБА_1 відмовити.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки ціна позову в даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою прийняття постанови у даній справі є 24 листопада 2021 року тобто, дата складення повного судового рішення.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Ухвалюючи  додаткове рішення суду та стягуючи судові витрати на правничу допомогу з банку на користь позивача в розмірі 4786 грн, суд першої інстанції виходив з того, що судом було задоволено позов,  позивач поніс витрати на правову допомогу, про що надав відповідні докази, які в свою чергу є співмірними з складністю справи.
Такі висновки суду зроблені з дотриманням норм процесуального права та при повному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання  виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А. А. 03 серпня 2017 року, що зареєстрований в реєстрі за № 7674, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за договором від 18 січня 2013 року в розмірі 59 482 гривень 58 копійок.
Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 16 серпня 2021 року позов задоволено.
У заяві від 16 серпня 2021 року адвокат Жук Ю.Б. повідомив про наміри подати докази витрат на правову допомогу протягом 5 діб після ухвалення рішення на у справі. 
17 серпня 2021 року представником позивача подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі щодо вирішення питання розподілу судових витрат в частині стягнення із відповідача АТ «КБ «Приватбанк» витрат на професійну правову допомогу, до якої долучено: завірену копію договору про надання професійної правничої допомоги від 01 липня 2021 року, акт приймання-передачі наданих послуг по договору про надання правової допомоги від 17 серпня 2021 року з детальним розрахунком наданих послуг на загальну суму 4786 гривень та копію квитанції до прибуткового касового ордера № 31 від 17 серпня 2021 року на цю ж суму.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України).
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.
Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з правилами пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі  задоволення позову на - відповідача.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.
З матеріалів справи вбачається, що в позовній заяві ОСОБА_1 заявив орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які він очікував понести у зв`язку з розглядом даної цивільної справи  в розмірі 5000 гривень (а.с. 7). 
Звертаючись із даним позовом до суду позивач ОСОБА_1 уклав із адвокатом Жуком Ю.Б. договір про надання правової допомоги від 01 липня 2021 року.
У відповідності до п.1 даного договору сторони погодили участь адвоката Жука Ю.Б. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», третя особа: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А. А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Пунктами 3, 4 Договору його сторони погодили, що послуги адвоката з надання правової допомоги в цій справі є платними.
Позов до суду був поданий 12 липня 2021 року, тобто після укладення договору. 
Під час розгляду справи в суді представником позивача до матеріалів була долучена також копія його ордеру серії ВЛ № 0000640402 на представництво інтересів ОСОБА_1 та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 320 від 13 грудня 2006 року.
До закінчення судових дебатів у порядку вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представником позивача було заявлено про необхідність стягнення з відповідача судових витрат.
17 серпня 2021 року представник позивача подав до суду заяву щодо вирішення питання розподілу судових витрат, що стосувалися витрат на правову допомогу, наданих ним позивачу ОСОБА_1 .
У підтвердження вказаних витрат долучив копію договору від 01 липня 2021 року, копію акту виконаних робіт від 17 серпня 2021 року, підписаного ним та позивачем, в якому відобразив детальний розрахунок наданих ним послуг: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, вивчення відзиву, оформлення позовної заяви з додатками, збирання доказів у справі. Згідно з розрахунком вартість наданих послуг склала 4786 гривень. У акті міститься посилання на виконання договору про надання правової допомоги від 01 липня 2021 року. Копією квитанції до прибуткового касового ордера № 31 від 17 серпня 2021 року стверджується, що позивач ОСОБА_1 оплатив адвокату Жуку Ю.Б. на підставі акту виконаних робіт від 17 серпня 2021 року 4786 гривень.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, з врахуванням норм процесуального права, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення судових витрат  на правничу допомоги з банку на користь позивача в розмірі 4786 гривень, з врахуванням співмірності із складністю справи та виконаних адвокатом робіт часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт  та обсягом  наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, які документально підтверджені.
Доводи апеляційної скарги про необхідність зменшення судових витрати є безпідставними та необґрунтованими..
Зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу здійснюється судом лише за клопотанням іншої сторони ( ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами ( ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
При розгляді справи в суді першої інстанції, відповідачем було подано клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги, в якій відповідач зазначав, що 5000 грн є неспівмірними між складністю справи та, що такі витрати не є підтвердженні. Однак  в заяві лише на власний розсуд висвітлено припущення, що такі витрати є неспівмірними зі складністю справ, однак не подано доказів такої неспівмірності. Відповідачем не подано клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу на заяву позивача від 17 серпня 2021 року до якої долучено докази  фактично понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 4786 грн.
Апеляційний суд звертає увагу, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини шостої статті 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не надано належних доказів з метою доведення надмірності понесених позивачем витрат на правову допомогу та не надано доказів на їх спростування.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Додаткове рішення  ухвалено з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 382,384 ЦПК України, суд

                                            У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства  Комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни залишити без задоволення.
Додаткове рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 вересня 2021 року  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий –суддя:

Судді: