Справа № 462/7179/20                                Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д. 
Провадження № 33/811/140/21                 Доповідач: Белена А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді - Белени А.В.,
з участю особи, яку притягнуто до адміністративної
відповідальності - ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 15 січня 2021 року, 

встановив :
Постановою судді Залізничного районного суду м. Львова від 15.01.2021 року, 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454,00 грн. судового збору.
ОСОБА_1  визнано винуватим у тому, що він о 12 год. 00 хв. 02.11.2020 року на вул. С. Петлюри, 28 у м. Львові керував автомобілем «Kia Sportage» д.н.з.  НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 Правил Дорожнього Руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
 
На постанову судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Апелянт вважає, що постанову винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом першої інстанції не застосовані норми матеріального права, які суд мав застосувати, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону. 
Свої вимоги мотивує тим, що адміністративний протокол за вчинення дії пов`язаної з керуванням автотранспортом складено без дотримання вимог щодо форми складення протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: факт керування не засвідчений свідками. 
Апелянт заявляє, що в матеріалах справи відсутні докази, які засвідчують факт його перебування в рухомому автомобілі. В момент прибуття поліцейських до місця знаходження припаркованого автомобіля такий в русі не перебував, а ОСОБА_1 знаходився в будинку. В усній розмові з поліцейським ОСОБА_1 визнав, що вживав алкогольні напої після того як залишив автомобіль біля будинку №28 по вул.Петлюри. Однак його перебування в нетверезому стані не може бути доказом того, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, отже, відсутня одна з обов`язкових ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: ознака керування автомобілем.
 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 про задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, проходжу до наступного висновку.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає і у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
У постанові суду першої інстанції суддя підставно вказав, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення правил дорожнього руху, тобто вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується матеріалами справи, а саме: 
- протоколом про адміністративне правопорушення від 02 листопада 2020 року серія ОБ №194235, в якому були зазначені ознаки, на підставі яких інспектором поліції було висунуто законну вимогу до ОСОБА_1 про проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння чи спростування цих підозр;
- поясненнями свідків, які були присутні при складенні протоколу;
- поясненнями свідків даними в суді першої інстанції;
- відеозаписом події.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим, при накладенні адміністративного стягнення, суддею в повній мірі враховані положення ст. 33 КУпАП.
Отже, при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП повно та всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. 
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.     
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативним. 
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 15 січня 2021 року в справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін . 
Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя 
Львівського апеляційного суду А.В. Белена