Номер провадження: 33/813/934/21
Номер справи місцевого суду: 521/17021/20 
Головуючий у першій інстанції Старіков О.О. 
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2021 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 521/17021/20
Номер провадження: 33/813/934/21

Одеський апеляційний суд у складі:
- головуючого судді - Заїкіна А.П.,
- за участю секретаря судового засідання – Рибачук О.І.,

Особи, які прийняли участь у судовому засіданні:
- захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Тельманшон Микола Сергійович,
- представник Одеської митниці Державної митної служби України – Білобородова Наталі Олександрівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 20 травня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 472 МК України, 
встановив:

Вищезазначеною постановою суду притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100% вартості товару, а саме – 454 386 гривень 72 копійки на користь держави.
Вилучені, відповідно до протоколу №0845/50000/20 від 19.08.2020 року, речі, а саме: пиломатеріали обрізні соснові, розміром 35х85х2900 мм. у кількості 7,972 м.куб.; пиломатеріали обрізні соснові, розміром 15х85х2900 мм. у кількості 9,761 м.куб.; пиломатеріали обрізні соснові, розміром 15х85х3900 мм. у кількості 15,753 м.куб.; пиломатеріали обрізні соснові, розміром 35х85х1180 мм. у кількості 8,174 м.куб., конфісковано.
На підставі п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі - 454 гривні.
Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, 15.05.2020 року ФОП « ОСОБА_1 », подав до Одеської митниці Держмитслужби митну декларацію типу «ЕК 10 АА», яка була прийнята та зареєстрована за номером №UA500130/2020/217017, відповідно до якої продавцем та відправником товару є - ТОВ «ДРЛ-2020», а одержувачем - «Xiamen itw corp. ltd» (Китай). В якості підстави для переміщення товарів через митний кордон України та їх подальшого митного оформлення були надані: - контракт №17012020-DRL від 17.01.2020 року; - специфікації №3 від 03.03.2020 року та №4 від 16.03.2020 року до контракту; - інвойс №14 від 24.04.2020 року; - доручення №24103 від 14.05.2020 року; - договір №10102017 від 10.10.2017 року; - договір №GF-40/11 від 01.11.2011 року; - сертифікати про походження лісоматеріалів серії ЧР №522032, 522033, 522057, 522058.
Відповідно до митної декларації було заявлено товар «пиломатеріали обрізні соснові, 82 пачки розміром 35х85х2600х3900 мм. – 135.33 м.куб., 15х85х2900-3900 мм. – 4.067 м.куб. Країна виробництва – UA. Всього: 139.400 м.куб.» Вага брутто 111500 кг., нетто 110620 кг». Вказаний товар переміщувався у контейнерах MSKU8480426, MSKU1525339, MSKU8425244, MKRU4692256, TCLU5291530.
13.08.2020 року було проведено огляд товару, в ході якого встановлено, що фактично у 5-ти контейнерах знаходиться - 181,06 м. куб., що більше заявленого товару на - 41,66 м. куб., та не відповідає митній декларації.
За даним фактом співробітниками Одеської митниці Держмитслужби відносно ОСОБА_1 було складено протокол №0845/50000/20 від 19.08.2020 року про порушення митних правил, передбачене ст. 472 МК України.
Також, відповідно до ст. 511 МК України було вилучено: - пиломатеріали обрізні соснові, розміром - 35х85х2900 мм. у кількості - 7,972 м.куб.; - пиломатеріали обрізні соснові, розміром - 15х85х2900 мм. у кількості - 9,761 м.куб.; - пиломатеріали обрізні соснові, розміром - 15х85х3900 мм. у кількості - 15,753 м.куб.; - пиломатеріали обрізні соснові, розміром - 35х85х1180 мм. у кількості - 8,174 м.куб..
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням діючого законодавства. Судом першої інстанції не було повно та всебічно досліджено матеріали справи, а саме: 1) судом першої інстанції накладено штраф, розмір якого перевищує встановлений законодавством: 2) основним доказом, на який посилається митний орган, є акт про проведення огляду товарів від 13.08.2020 року. Разом з тим, суд першої інстанції не врахував, що в акті відсутня інформація щодо особи, яка проводила огляд, відсутній підпис, печатка та згідно акту порушень виявлено не було; 3) акт огляду інших 4-х контейнерів був складений лише 13.08.2020 року, тобто майже через 2 тижня після огляду першого контейнера; 4) згідно акту загальна кількість місць не перевірялась; 5) в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 ; 6) суд першої інстанції не надав належної оцінки поясненням ОСОБА_1 про те, що підчас заповнення декларації він отримував інформацію щодо товару від ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. 
Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зобов`язати Одеську митницю повернути власнику або уповноваженій особі товар вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №0845/50000/20. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.
Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Мотивуючи винуватість, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.
За положеннями п.3 ч.1 ст.8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.
Порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений митним кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність (ч. 1 ст. 458 МК України).
Підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митниці на пропуск предметів через митний кордон. Законодавчими актами встановлено, зокрема, що це може бути митна декларація.
У відповідності до ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
 
Завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).
Відповідальність за порушення митних правил за ст. 472 МК України, наступає за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Вказаною статтею чітко встановлений перелік дій особи, які складають порушення вимог ст. 472 МК України і утворюють склад адміністративного правопорушення.
Згідно з ст. 472 МК України, за таке правопорушення передбачено накладення адміністративного стягнення в виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів, транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів, транспортних засобів.
Факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується також наступними даними: - протоколом про порушення митних правил № 0845/50000/20 від 19.08.2020 року; - актом огляду товарів щодо митної декларації №UA500130/2020/217017 та іншими матеріалами справи, які знаходяться у об?єктивному взаємозв?язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточняються іншими доказами.
Аналіз наведених доказів, в сукупності з дослідженими в судовому засіданні обставинами, спростовує доводи апелянта щодо відсутності доказів винуватості ОСОБА_1 ..
Надана декларація свідчить про вчинення ОСОБА_1 дій спрямованих на незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, а відтак спростовують доводи щодо відсутності складу адміністративного правопорушення.
Представником Одеської митниці Державної митної служби України не доведено, а апеляційним судом під час апеляційного розгляду не встановлено, що наслідки вчиненого ОСОБА_1 порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України, представляють собою суспільну небезпеку та завдали значної шкоди суспільним та державним інтересам, у вигляді неотриманих митних платежів тощо, правам та свободам інших осіб.
Відповідно до вимог ст. 33-35 КУпАП, які визначають загальні засади накладення адміністративного стягнення, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні "Ісмаїлов проти Росії" від 6 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.
Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил" від 03 червня 2005 року N 8 зі змінами "Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил", суддя вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП. При цьому необхідно врахувати не лише вартість, а й кількість предметів правопорушення, а також мету, мотив і спосіб його вчинення.
Встановивши і належним чином і оцінивши фактичні обставини справи та ступінь суспільної небезпеки діяння, за наявності обставин, які пом`якшують відповідальність за порушення митних правил, відсутності обтяжуючих обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 на підставі ст. 22 КУпАП  необхідно звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 472 МК України, за малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. 529 Митного Кодексу України, ст. ст. 7, 22, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеській апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково. 

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 20 травня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 472 МК України, – скасувати.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 472 МК України, обмежившись усним зауваженням.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду:                                        А.П. Заїкін