ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року 

м. Київ
справа № 805/682/18-а
адміністративне провадження № К/9901/11756/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні справу 
за касаційною скаргою Головного управління Держпраці у Донецькій області 
на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.06.2018 (суддя Стойка В.В.) та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2019 (колегія у складі суддів Міронової Г.М., Арабей Т.Г., Казначеєва Е.Г.)
у справі №805/682/18-а 
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Головного управління Держпраці у Донецькій області
про скасування постанови про накладення штрафу.

І. РУХ СПРАВИ

1.          31.01.2018 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Донецькій області (надалі відповідач) про скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 26.12.2017 № 05-34-3308/094-0182.
2.          Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12.06.2018, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2019, позов задоволено.
3.          25.04.2019 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління Держпраці у Донецькій області, у якій відповідач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
4.          Ухвалою Верховного Суду від 16.05.2019 відкрито провадження у справі. 

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

5.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем.
6.          Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 499 від 13.06.2017 ОСОБА_1 видано ліцензію на провадження охоронної діяльності.
7.          У період з 13 по 14.12.2017 посадовими особами Головного управління Держпраці в Донецькій області на підставі направлення № 04.3/1216 від 06.12.2017 та наказу від 06.12.2017 № 2128 проведено інспекційне відвідування з питань додержання суб`єктами господарювання законодавства про працю, загальнообов`язкове державне соціальне страхування та зайнятість населення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
8.          Підставою для проведення інспекційного відвідування був аналіз інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством. Зокрема, відповідно до даних сайту публічних закупівель Prozorro позивачем укладено у поточному році 5 договорів щодо надання послуг з фізичної охорони обєктів з КП «Добро» Добропільської міської ради. Згідно листа від 22.11.2017 № 449/05-99-45-11 Головного управління ДФС у Донецькій області, у 3 кварталі 2017 року кількість працюючих за трудовими договорами у ФОП ОСОБА_1 склала 2 особи, при тому, що кількість осіб, з якими укладено договори цивільно-правового характеру - 105 осіб. 
9.          14.12.2017 за результатом інспекційного відвідування складено акт перевірки додержання суб`єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 05-34-3308/094. 
10.          В акті зазначено, що ФОП ОСОБА_1 , використовуючи найману працю, здійснює охоронну діяльність. Встановлено порушення ст. 24 Кодексу законів про працю України та ч. 1 ст. 11 Закону України «Про охоронну діяльність», а саме: 155 осіб були допущені до виконання посадових обов`язків без оформлення трудових договорів. ФОП ОСОБА_1 надано цивільно-правові угоди.
11.          14.12.2017 відповідачем прийнято припис № 05-34-3308/094-045, яким відповідно до підпункту 45 пункту 4 Положення про Головне управління Держпраці в Донецькій області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 04.02.2016 № 8, зобов`язано позивача усунути виявлені порушення вимог статті 24 КЗпП України у строк до 29.12.2017.
12.          Зазначений акт та припис направлено на адресу позивача та отримано останнім 12.01.2018.
13.          15.12.2017 відповідач склав повідомлення, що розгляд справи 26.12.2017 об 11:00 про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 відбудеться за адресою Головного управління Держпраці у Донецькій області: 84300, м. Краматорськ, вул. Паркова, 43 А,. Це повідомлення надіслано на адресу позивача та отримано останнім 12.01.2018.
14.          26.12.2017 начальник Головного управління Держпраці в Донецькій області прийняв постанову про накладення штрафу № 05-34-3308/094-0182, яким на позивача накладено штраф в розмірі 14.880.000 грн.
15.          15.01.2018 представник позивача подав скаргу до відповідача, у якій зазначив, що повідомлень про направлення на проведення перевірки не отримував, не має можливості виконати припис відповідача, оскільки в ньому не визначено суть порушень та осіб, з якими потрібно укласти трудові відносини. Просив скасувати припис № 05-34-3308/094-045 від 14.12.2017. Скаргу отримано повноважним працівником відповідача 15.01.2018.
16.          18.01.2018 посадовою особою відповідача складено акт № ДЦ-211/558/002 про відмову від підпису, у зв`язку з тим, що станом на 18.01.2018 підписаний примірник акта та припису не повернуто.
17.          Позивач з постановою про накладення штрафу не погодився і звернувся до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

18.          Позивач вважає, що Положенням про Головне управління Держпраці у Донецькій області затвердженого Наказом Державної служби України з питань праці від 04.02.2016 № 8, не передбачено повноваження відповідача здійснювати моніторинг державних закупівель. Відповідачем порушено порядок здійснення державного контролю за додержанням чинного законодавства про працю, оскільки на момент перевірки не було підстав для її проведення.
Окрім того, дія законодавства про працю на спірні правовідносини не розповсюджується. Між позивачем та найманими працівниками були укладені цивільно-правові договори на виконання робіт, які не є формою трудових відносин. Позивач вважає, неповідомлення ДФС про прийняття на роботу працівників не є підставою для застосування штрафів. Твердження щодо допуску до роботи 155 працівників без оформлення трудових договорів вважає безпідставним.
На думку позивача, недотримано також Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (надалі Порядок № 509), в частині належного повідомлення позивача щодо розгляду справи про накладення на нього штрафу. Позивач був позбавлений права на участь у розгляді своєї справи та висловлення заперечень.
19.          Відповідач проти позову заперечував. Право на зайняття охоронною діяльністю надано лише позивачу, передоручення виконання охоронних послуг іншим особам, яким не надано ліцензію, порушує Закон України «Про охорону та охоронну діяльність».
Відповідач стверджував, що дотримався порядку проведення інспекційного відвідування та оформлення його результатів та вимог Порядку № 509. Повідомлення про дату та час розгляду справи надіслано позивачу в строк, передбачений законодавством.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

20.          Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що постанову про накладення штрафу від 26.12.2017 №05-34-3308/094-0182 винесено з порушенням вимог норм діючого законодавства та вона підлягає скасуванню.
З урахуванням п. 5 Порядку № 295, суди вважали, що лист ГУ ДФС у Донецькій області від 22.11.2017 № 449/05-99-45-11 не може бути підставою для інспекційного відвідування, оскільки він не містить інформації про порушення законодавства про працю. У цьому листі повідомляється не про порушення законодавства про працю, як це вимагає пп.4 п.5 Порядку № 295, а про можливе порушення.
Інформація з сайту публічних закупівель Prozorro згідно пп.3 п.5 Порядку № 295 не може бути джерелом інформації про неоформлені трудові відносини.
У направленні на перевірку від 06.12.2017 № 04.3/1216 відсутнє зазначення типу заходу, а також підстав для здійснення заходу. Підставою для проведення перевірки був лист ГУ ДФС України в Донецькій області від 22.11.2017 № 449/05-99-45-11, але його зміст не наведено в направленні, що виключало можливість позивача ознайомитись з підставою проведення перевірки.
Наказом № 2128 від 06.12.2017 інспекційне відвідування призначалось з 13 по 14 грудня 2017 року. Втім, згідно з журналом повідомної реєстрації інспекційних відвідувань та рішень інспектора праці про відвідування роботодавця є запис про проведення відвідування з 08.12.2017 по 11.12.2017, а також запис з 13 по 14 грудня 2017 року. Зареєстровано відвідування за № 1211, але направлення на інспекційне відвідування зареєстровано під №  1216. На запит представника позивача про надання копії наказу на проведення перевірки йому було надано копію наказу № 2128 з датою від 08.12.2017.
В акті зазначено недостовірні відомості про місце перевірки та участь позивача у перевірці. В порушення п.22 Порядку № 295 в акті не зазначено про долучення диску з електронною інформацією. Оскільки всі надані відповідачем документи та диск не залучались до акту перевірки, то вони отримані не у спосіб передбаченим відповідним Порядком, а тому відповідно до ч.1 ст.74 КАС судом до уваги не бралися.
Позивач не заперечує укладання цивільно-правових угод та складання актів виконаних робіт. Втім він заперечує наявність трудових відносин, а також допуск 155 осіб до роботи охоронцями.
Відповідач не встановив та не опитав осіб, з якими позивач уклав цивільно-правові угоди, щодо характеру та місця роботи кожної особи, їх трудових обов`язків, їх підпорядковуванню правилам внутрішнього трудового розпорядку, посадовим інструкціям, та інше. Ці обставини під час інспекційного відвідування не досліджувались, тому неможливо встановити наявність трудових відносин між позивачем та 155 осіб, які зазначені в акті перевірки.
Крім того, суди вважали недоведеним, що послуги по контрольно-пропускного режиму є охоронною діяльністю у розумінні Закону України «Про охоронну діяльність». Таким чином, доводи стосовно того, що зазначені в акті 155 осіб не одержали відповідної ліцензії і були допущені до роботи в якості охоронців, є безпідставними з правової точки зору. 
Суд також відзначив, що всі цивільно-правові договори зареєстровані належним чином, мають передбачені законодавцем реквізити, по них сплачені обов`язкові податки і збори. Договори укладалися на місячний строк: із 99-ма особами двічі на рік, а з іншими - один раз на рік, тому такі правовідносини не можна кваліфікувати як трудовий договір в розумінні ст.ст. 21 - 24 КЗпП України. Отже, висновки відповідача щодо порушення позивачем вимог ст.24 КЗпП України, а саме: неоформлених трудових відносин, є безпідставними.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

21.          Відповідач не погодився з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції та вважає, що висновки судів не відповідають обставинам справи, а також було допущено порушення норм матеріального та процесуального права. 
Скаржник стверджує, що предметом цивільно-правових договорів, укладених позивачем з 155-ма особами є процес праці, а не її кінцевий результат; в договорах не визначено обсягу роботи; винагороду визначено у фіксованому розмірі, як посадовий оклад.
Відносини за цими договорами фактично є трудовими, а сторони таких договорів прирівняні до працівника та роботодавця, тому застосування до трудових відносин цивільно-правових норм є недопустимим.
Покликається на не врахування висновків Верховного Суду, наведених у постановах від 04.07.2018 у справі № 820/1432/17 та від 26.09.2018 у справі № 822/723/17.
І іншій частині висновки судів першої та апеляційної інстанції скаржник під сумнів на ставить.
22.          Відзив від Позивача не надходив.

VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

23.          Верховний Суд перевірив правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги та дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з таких мотивів.
24.          Доводи скарги зводяться до помилкової кваліфікацій правовідносин між позивачем та 155-ма особами як цивільно-правових, а не трудових.
25.          Суд зважає, що відповідно до ст. 343 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
26.          Отже, до повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка. Об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.
27.          Суди першої та апеляційної інстанції дослідили докази та встановили обставини справи. Суди взяли до уваги, що правовідносини мали законну основу (їх було оформлено договорами), виконавці залучалися на незначний період - один-два рази на рік, винагорода оподатковувалася у встановленому порядку, належність послуг з контрольно-пропускного режиму до охоронних відповідачем не доведено.
28.          Аргументи, наведені в касаційній скарзі, співпадають із відзивом та апеляційною скаргою. Вони були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанції, та їм було надано належну правову оцінку з дотриманням норм процесуального права. 
29.          Стосовно неврахування, на думку скаржника, висновків Верховного Суду, наведених у постановах від 04.07.2018 у справі № 820/1432/17 та від 26.09.2018 у справі № 822/723/17, то в цих постановах сформовано загальні підходи до розмежування трудових та цивільно-правових договорів, які у кожній справі застосовуються індивідуально, зважаючи на встановлені судом обставини справи. Постанова суду у справі, що розглядається, загалом не суперечить зазначеним підходам.
30.          Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні рішення і погоджується з висновками судів першої та  апеляційної інстанції у справі.
31.          Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 
32.          З огляду на результат перегляду справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 343, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління Держпраці у Донецькій області залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2018 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2019 року у справі №805/682/18-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб