ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1275/21 Справа № 201/5279/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гончаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 жовтня 2021 року                                                                м. Дніпро
Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Галкіна М.Г. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2021 року в справі про адміністративне правопорушення, якою 

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого фізичною особою-підприємцем, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
       Вказаною постановою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі восьмисот п`ятдесяти гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі чотирьохсот п`ятдесяти чотирьох гривень.
        ОСОБА_1 визнано винним в тому, що 14 травня 2021 року о 13 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем «Тойота», д/н НОМЕР_1 , під час виїзду на дорогу з прилеглої території в районі буд. № 47 по вул. Володі Дубініна в м. Дніпрі не надав переваги у русі перед проїзною частиною та скоїв зіткнення з автомобілем «Шкода», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який слідував по ній. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.10.2 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам. 

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.
       Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Галкін М.Г. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 липня 2021 року скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
       В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
       Зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою додані до матеріалів справи фотознімки, відповідно до яких жодних дорожніх знаків, що вказували на об`їзд ділянки дороги, що ремонтується назустріч по дорозі з одностороннім рухом не встановлено.
       Зауважує, що автомобіль «Тойота», д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 не перебував у русі, а стояв на місці. 

Позиція учасників апеляційного перегляду.
       В судовому засіданні ОСОБА_1 та діючий в його інтересах адвокат Галкін М.Г. апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати і провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
       Потерпілий ОСОБА_2 та діючий в його інтересах адвокат Грищенко В.В. заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.
       
Мотиви апеляційного суду.
       Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
       Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
       У відповідності до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
       Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
       У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.
       Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
       Згідно до п. 10.2 ПДР  виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає. 
       Відповідно до п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. 
       Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.
       Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.
       Окрім того вина ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами, а саме: схемою місця дорожньо-транспортної події від 14 травня 2021 року, на якій з одного боку зображена ділянка дороги, де відбулась подія зіткнення, попередні напрямки руху водіїв та розташування транспортних засобів після цього, при цьому з координат розміщення останніх на проїзній частині дійсно вбачається, що зіткнення між автомобілями «Тойота» та «Шкода» відбулось в той час, коли водій ОСОБА_1 виїжджав з місця стоянки на дорогу по якій вже рухався інший водій ОСОБА_2 , якому правопорушник не надав переваги у русі, що і стало причиною даного ДТП, також зі зворотнього боку даної схеми зазначено перелік видимих пошкоджень вищезазначених транспортних засобів, механізм заподіяння яких повністю відповідає події даного зіткнення викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ; фотографіями з місця ДТП, наданими сторонами процесу, які доповнюють повну картину дорожніх умов та обстановки на даній ділянці дороги; поясненнями водія-учасника події ОСОБА_2 , а також відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 134837 від 14 травня 2021 року, чим в сукупності доводиться, що ОСОБА_1 дійсно вчинив правопорушення за зазначених обставин. 
       Доводи апелянта з приводу відсутності дорожніх знаків, що вказували на об`їзд ділянки дороги, що ремонтується назустріч по дорозі з одностороннім рухом не встановлено є неспроможними, оскільки як вірно зазначив суд першої інстанції в даній дорожній ситуації водій ОСОБА_2 мав правомірні підстави вважати, що рухається назустріч безпечно, оскільки ним здійснювався рух по дорозі у цьому напрямку відповідно до організації дорожнього руху, що була тимчасово встановлена на той момент у зв`язку з дорожніми роботами на вказаній ділянці дороги, що підтверджується фотознімками та відеозаписом і обумовлювало об`їзд розгалуження дороги у попутному напрямку для нього по ділянці дороги з одностороннім рухом назустріч з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
       Такими, що не заслуговують на увагу є і доводи апелянта з приводу того, що автомобіль «Тойота», д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 не перебував у русі, а стояв на місці, оскільки в даному випадку незалежно від розташування транспортного засобу водій ОСОБА_1 повинен був дотримуватись п.п. 10.2 ПДР.
       Більш того, відповідно до п.п. 1.4 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
       З огляду на вищевикладене, твердження апелянта щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не узгоджуються із матеріалами адміністративного провадження та наявними в них доказами.
       На переконання суду апеляційної інстанції саме дії водія ОСОБА_1 перебувають у причинно — наслідковому зв`язку з настанням даної ДТП. 
       Перевіряючи протокол про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що він складений з дотриманням статтей 254-256 КУпАП та Інструкції від 06 листопада 2015 року № 1376.
       Суду не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_1  у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.  
       Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
       Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
       У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
       Місцевий суд наклав стягнення у межах санкції ст 124 КУпАП та в трьох місячний строк з дня вчинення правопорушення, тому підстав для закриття провадження на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у апеляційного суду не має.
       Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1  у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Справу судом першої інстанції розглянуто із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.
       При накладенні адміністративного стягнення відповідно до ст. 33 КУпАП, суд першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
       За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.
       Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:
               
       Апеляційну скаргу адвоката Галкіна М.Г. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
       Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2021 року щодо  ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП — залишити без змін.
       
       Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду                                                          Г.П. Слоквенко