Ухвала
 
01 грудня 2021 року
м. Київ
 
справа № 305/1319/19
провадження № 61-18899ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І., 
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, про визнання бездіяльності органу місцевого самоврядування протиправною, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, про визнання бездіяльності органу місцевого самоврядування протиправною, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди.
 
В обґрунтування позову зазначав, що на підставі договору купівлі-продажу                             від 15 травня 2018 року № 650 він є власником 1/2 частки будинку АДРЕСА_1 . 
 
Вказував, що звертався до Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області із заявами про надання дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку на будинок АДРЕСА_1 , площею 0,1106 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, однак рішеннями відповідача від 19 вересня 2018 року № 942 та від 21 грудня 2018 року № 1043 розгляд його заяв про надання дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку відкладено до моменту представлення договору купівлі-продажу від 15 травня 2018 року № 650 та свідоцтва про право власності. 
 
Рішенням відповідача від 16 квітня 2019 № 1123 відкладено розгляд заяв до додаткового вивчення даного питання, оскільки будівля АДРЕСА_1 відсутня. 
 
Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, з урахуванням уточнень, просив суд визнати бездіяльність Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області у неприйнятті рішення про надання дозволу на розробку проекту технічної документації із землеустрою та приватизації земельної ділянки для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , площею 0,1106 га, протиправною, в межах норм, встановлених пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України; зобов`язати Ясінянську селищну раду Рахівського району Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня набуття у справі судового рішення законної сили передати у його власність земельну ділянку, для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , площею 0,1106 га, в межах норм, встановлених пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України; стягнути з Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області на свою користь 60 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.
 
Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Визнано протиправною бездіяльність Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області у неприйнятті рішення за заявою ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проєкту технічної документації із землеустрою та приватизації земельної ділянки для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , площею 0,1106 га, в межах норм, встановлених пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України.
 
У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Додатковим рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області                                 від 05 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.
 
Стягнено з Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області на користь ОСОБА_1 8 000,00 грн у рахунок витрат на професійну правничу допомогу.
 
У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.
 
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 залишено без задоволення.
 
Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2021 року та додаткове рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 05 квітня 2021 року залишені без змін.
 
Суди, частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , виходили з того, що орган місцевого самоврядування не виконав вимоги закону щодо розгляду заяви позивача про надання йому у власність земельної ділянки і ця вимога позову доведена, водночас правові підстави для покладення на відповідача обов`язку надати позивачу у власність земельну ділянку відсутні, оскільки позивач не пройшов процедуру, яка передує отриманню земельної ділянки у власність, у останнього відсутній проєкт землеустрою, а вимога про відшкодування моральної шкоди необґрунтована та недоведена.
 
У частині вирішення питання про витрати на оплату професійної правничої допомоги судами враховано складність справи, характер і обсяг наданих юридичних послуг та наявні в справі докази на підтвердження відповідних витрат, тому відповідна вимога задоволена частково.
 
16 листопада 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови в задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову. 
 
Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
 
Предметом спору у цій справі є вимоги як немайнового, так і майнового                     характеру, а саме: зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної                             шкоди у розмірі 60 000,00 грн, що станом на 01 січня 2021 року не перевищує                   двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб                               (2 270,00 грн х 250 = 567 500,00 грн).
 
Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
При цьому, Верховним Судом взято до уваги те, що заявником оскаржується               судові рішення лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог про:
 
-         зобов`язання Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня набуття у справі судового рішення законної сили передати у власність заявника земельну ділянку для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , площею 0,1106 га, в межах норм, встановлених пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України; 
-         стягнення з Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області на користь заявника 60 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.
 
Касаційна скарга містить посилання на те, що рішення у цій малозначній справі оскаржуються до суду касаційної інстанції на підставі підпункту «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України як підставу для оскарження у касаційному порядку судових рішень у малозначних справах визначено ситуацію, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. 
 
Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, вагомістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.
 
Посилання заявника на постанови Верховного Суду у справах, де за подібних відносин, але різних фактичних обставин, встановлено інші умови договірного регулювання відносин сторін спору, не є підтвердженням відсутності єдності у правозастосовчій практиці у справах щодо визнання бездіяльності органу місцевого самоврядування протиправною, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди. 
 
Заявником у касаційній скарзі не сформульовано правову проблему, яка на думку заявника є фундаментальною і потребує вирішення Верховним Судом. 
 
Наведене дає підстав для висновку, що касаційна скарга не містить належного обґрунтування наявності підстав, передбачених підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для перегляду малозначної справи судом касаційної інстанції. 
 
Щодо доводів заявника про те, що справа становить значний суспільний інтерес та має для нього виняткове значення, Верховний Суд зазначає, що поняття значного суспільного інтересу та винятковості справи є оціночним та потребує належного обґрунтування. Заявник не навів переконливих доводів та не надав відповідних доказів, які б свідчили про те, що справа становить значний суспільний інтерес та   має для нього виняткове значення, а сама по собі вказівка про це у касаційній     скарзі не дає підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній      справі. 
 
Оскільки, касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, та судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
 
Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services                             v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області                   від 25 лютого 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду                                від 20 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, про визнання бездіяльності органу місцевого самоврядування протиправною, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	О. В. Ступак   І. Ю. Гулейков   Г. І. Усик