Ухвала
 
12 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 234/4623/20
 
провадження № 61-17432ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 15 вересня 2021 року у  справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.
 
Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 26 березня 2021 року, з урахуванням додаткового рішення від 02 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ (розпорядження) приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» (далі - ПрАТ «СКМЗ») від 18 лютого 2020 року № 29 про припинення трудового договору (контракту). Поновлено ОСОБА_1 на посаді інженера-технолога ІІІ категорії ПАТ «СКМЗ». Стягнуто з ПАТ «СКМЗ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19 лютого 2020 року до 26 березня 2021 року включно у розмірі 55 509 грн 12 коп. (сума визначена без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів). Стягнуто з ПАТ «СКМЗ» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 тис. грн. Рішення суду у частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць (середньомісячної заробітної плати) допущено до негайного виконання. Вирішено питання розподілу судових витрат. 
 
Постановою Донецького апеляційного суду від 15 вересня 2021 року апеляційну скаргу ПАТ «Старокраматорський машинобудівний завод» задоволено. Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 26 березня 2021 року скасовано й ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. 
 
22 жовтня 2021 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження,   ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, що надійшла 26 жовтня 2021 року, в якій заявник просить оскаржуване судове рішення скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до  розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
 
До касаційної скарги не додано клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, хоча й зазначено, що копію судового рішення суду апеляційної інстанції заявником отримано 23 вересня 2021 року, надавши цьому відповідні докази.
 
Частинами першою та другою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
Оскільки, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду у  такому його елементі як правова визначеність, тому, заявнику належить надати докази на підтвердження поважності причин пропуску цього строку із зазначенням дати первинного отримання копії оскаржуваного судового рішення.
 
Отже, заявник не надав до суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відтак, відсутні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу. 
 
Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не  порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
 
Відтак подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 15 вересня 2021 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги місячний строк, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї  ухвали.  
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                        О. М. Осіян