УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/3227/17 Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В. 
Категорія 70 Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді  Григорусь Н.Й.,
суддів Галацевич О.М., Микитюк О.Ю., 
секретаря судового засідання Бірюченка Д.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу цивільну справу № 274/3227/17 за заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , боржник – ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 серпня 2021 року, постановлену під головуванням судді Корбута В.В. у м. Бердичеві (повний текст 18.08.2021),
встановив:
У серпні 2021 року ОСОБА_2 в особі свого представника звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа № 274/3227/17 від 13 квітня 2018 року таким, що не підлягає виконанню, зупинити виконання за вказаним виконавчим листом до розгляду заяви по суті, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 безпідставно одержані стягувачем за виконавчим документом грошові кошти у сумі 20 000,00 грн.
В обґрунтування заяви зазначив, що постановою заступника начальника Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 05 червня 2018 року відкрите виконавче провадження № 56467794 на підставі виконавчого листа, виданого згідно рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 квітня 2018 року у справі № 274/3227/17, яким з ОСОБА_2 ухвалено стягувати аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 21 серпня 2017 року і до досягнення сином повноліття.
Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 25 липня 2018 року у цивільній справі № 274/3227/17 рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 квітня 2018 року змінено в частині визначення розміру аліментів, їх розмір зменшено з ј до 1/8 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Заявник вказав, що самостійно перераховував аліменти на утримання сина. У зв`язку з тим, що з березня 2020 року дитина перебувала на утриманні батька, заявник сплатив на користь ОСОБА_3 20 000,00 грн, які, на його думку, мають бути стягнуті з боржника на його користь.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 серпня 2021 року заява ОСОБА_2 повернута без розгляду. 
Не погодившись із вказаною ухвалою суду, представник заявника подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 серпня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі та розгляду по суті. 
Скаржник вказав, що суддя при постановленні оскаржуваної ухвали вийшов за межі встановлених законодавством повноважень, додав до переліку учасників справи Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а також помилково застосував до поданої заяви положення ст. 183 ЦПК України. 
Крім того, зазначив, що районний суд проігнорував норми ч. 3 ст. 432 ЦПК України щодо вимоги боржника стягнути на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом та визнав вказану вимогу такою, що не може бути заявлена у заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. 
Сторони в судове засідання не з`явились, про день розгляду справи були повідомлені належним чином. Від стягувача у виконавчому провадженні надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, проте доказів поважності неявки в судове засідання остання не надала.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.
Відповідно до статті п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Повертаючи без розгляду заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції зазначив, що заявником в порушення ст. 183 ЦПК України не додано доказу надсилання такої заяви державному виконавцю Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а вимога про стягнення коштів не може бути заявлена у заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки не передбачено нормами Цивільного процесуального кодексу України, та підлягає розгляду у порядку позовного провадження.
Колегія апеляційного суду з такими висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Відповідно до ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визначити виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Враховуючи вищевикладене та існування спеціальної норми, яка урегульовує процесуально-правові питання щодо внесення виправлень у виконавчий документ та визнання останнього таким, що не підлягає виконанню, районний суд в порушення вказаних положень не звернув уваги на те, що вимоги частини другої статті 183 Розділу 2 «Заяви з процесуальних питань» ЦПК України не регулюють спірні процесуальні правовідносини, тому й не підлягають застосуванню у цій справі, оскільки вказана норма процесуального права поширюється виключно на заяви (клопотання, заперечення), подані до суду без дотримання вимог частин першої або другої цієї статті.
Розділом VI ЦПК України «Процесуальні питання, пов`язані з виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» визначено окремий процесуальний порядок розгляду заяв.
Виконання судових рішень є завершальною стадією судового процесу. Саме такий принцип застосовує Європейський суд з прав людини у своїй сталій практиці, зазначаючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною судового процесу, оскільки без цієї стадії судового процесу сам факт прийняття будь якого рішення суду втрачає сенс. Саме на цій стадії судового процесу завершується відновлення порушених прав особи.
Враховуючи сталу практику Європейського суду з прав людини, зазначені вище положення національного законодавства та встановлені фактичні обставини, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді заяви ОСОБА_2 та постановленні ухвали про її повернення без розгляду, не звернув увагу на доводи заявника щодо порушення його прав. 
Крім того, на думку колегії, доводи скаржника щодо можливості заявлення вимоги в порядку ст. 432 ЦПК України про стягнення з боржника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 безпідставно одержаних стягувачем за виконавчим документом грошових коштів є обґрунтованими та передбачені положенням вказаної статті.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 серпня 2021 року скасуванню, а справа – направленню до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити.
Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 серпня 2021 року скасувати.
Цивільну справу № 274/3227/17 за заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , боржник – ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий                                              Судді

Повний текст постанови складено 24 листопада 2021 року.