ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8206/21 Справа № 205/1275/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Терещенко Т.П Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 81

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,
суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В,
при секретарі - Соломці М.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1  
на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 липня 2021 року 
у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ,-

В С Т А Н О В И Л А:

       У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеною скаргою на дії та рішення державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ. 
Вважає рішення державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ у вигляді постанови про закінчення виконавчого провадження №59428674 від 21 квітня 2021 року незаконним та необґрунтованим, а пов`язані з його прийняттям дії протиправними.
У зв`язку з викладеним, просить визнати протиправними дії державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №59428674 за виконавчим листом №205/275/19, виданим Ленінським районним судом м. Дніпропепетровська 02 травня 2019 року.
       Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 липня 2021 року скаргу ОСОБА_1 повернуто скаржнику без розгляду.
       Ухвала суду мотивована тим, що оскільки ОСОБА_1 звернулася до суду з пропуском строку встановленого ст. 449 ЦПК України, та відсутність клопотання про поновлення вказаного строку, суд вважав за необхідне залишити скаргу без розгляду та повернути її заявникові.
       Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що у порушення вимог процесуального закону, суд першої інстанції залишив скаргу без розгляду з підстав, не передбачених законом. Вважає, що судом повинно було вирішено питання щодо прийняття скарги по аналогії з порядком позовного провадження. 
       Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
       З огляду на зміст скарги, предметом оскарження у цій справі є дії та рішення державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ, а способом захисту своїх прав у виконавчому провадженні, заявник обрав скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №59428674 з виконання виконавчого листа №205/1275/19, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 02 травня 2019 року, яку остання отримала 10 червня 2021 року. 
Згідно з п.9 ч.1 ст.2 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
       Положеннями ст. 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
       За змістом ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.
       Положеннями ч.1 ст. 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
       Частина 2 ст.449 ЦПК України визначає, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
       Статтею 450 ЦПК України передбачено порядок розгляду скарги, відповідно до якого скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду. Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права чи свободи заявника.
       Відповідно до ст.11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

     Направивши до суду першої інстанції скаргу на дії та рішення державного виконавця, дослідивши зміст самої скарги, в якій ОСОБА_1 не ставить питання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду, установивши, що строк на оскарження дій та рішення державного виконавця в судовому порядку пропущений за відсутності поважних причин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про залишення скарги без розгляду на стадії її прийняття та роз`яснив заявникові право на повторне звернення до суду на загальних підставах.
       Твердження скаржника з приводу грубого порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає юридично неспроможними, оскільки відповідно до наведеної норми право кожної особи на звернення до суду підлягає реалізації в порядку, встановленому ЦПК України, порядку якого ОСОБА_1 не дотрималася.
       Відповідно до положень ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
       Не заявивши про поновлення пропущеного процесуального строку, заявник несе ризик втрати права на вчинення відповідної процесуальної дії. Відновлення цього права відбувається лише шляхом звернення до суду із заявою про поновлення пропущеного процесуального строку, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.
        ОСОБА_1 не позбавлена можливості повторно звернутися до суду із скаргою на дії чи рішення посадових осіб органу державної виконавчої служби, дотримавшись встановленого нормами процесуального права порядку, в тому числі заявити клопотання про витребування судом необхідних доказів для підтвердження поважності причин пропуску процесуального строку у разі неможливості самостійно надати ці докази.
       З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала постановлена судом з додержанням норм процесуального права і підстави для її скасування відсутні.
       Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - відхилити.
       Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 липня 2021 року -залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова