ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/13690/17                                                                     Суддя (судді) першої інстанції: Маруліна Л.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  06 грудня 2021 року                                                                                            м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді                           - Єгорової Н.М.,
суддів                                        - Сорочко Є.О., Федотова І.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Міністерства внутрішніх справ України про зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИЛА :
У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної поліції України, Міністерства внутрішніх справ України, у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив: 
- зобов`язати Департамент інформаційної підтримки та координації поліції "102" Національної поліції України вилучити з автоматизованого обліку інформаційних систем інформацію стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні (кримінальна справа) №14009212012910581 від 21 травня 2012 року;
- зобов`язати співвідповідача - Міністерство внутрішніх справ України направити до Департаменту інформаційної підтримки та координації поліції "102" Національної поліції України інформацію про необхідність вилучити з автоматизованого обліку інформаційних систем інформацію стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 28 травня 2012 року слідчим управлінням УМВС України в м. Севастополі ОСОБА_1 пред`явлено обвинувачення у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КК України із застосуванням запобіжного заходу підписки про невиїзд у кримінальній справі №14009212012910581 від 21 травня 2012 року.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. Апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають обставин справи.
Позивач наголосив, що судом першої інстанції не враховано, що ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 24 липня 2017 року у справі №522/6377/17 зобов`язано начальника Головного слідчого управління ГУНП в АР Крим та м. Севастополі прийняти процесуальне рішення по кримінальній справі №14009212012910581 та привести її у відповідність до вимог Кримінально процесуального кодексу України, а тому стороною захисту застосовано усі можливі процесуальні дії та вжито усі можливі правові засоби для захисту законних прав та інтересів підзахисного ОСОБА_1 .
Також апелянт зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що дані про обвинувачення ОСОБА_1 внесені до автоматизованого обліку інформаційної підтримки та координації поліції "102" Національної поліції України, які протягом досудового слідства більше ніж 9 років не знайшли свого підтвердження ані слідчим шляхом, ані шляхом розгляду справи в суді, чим порушують конституційні права позивача.
Міністерством внутрішніх справ України подано до суду відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останнє просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскільки позивач не звертався до МВС України та не надавав офіційних документів які б доводили, що інформація, що обробляється стосовно нього в персонально-довідковому обліку є неповною та неточною.
Також представник зазначив, що інформація до централізованого обліку персонально-довідкового обліку потрапляє після внесення її до регіональних обліків, таким чином це може бути зроблено лише після отримання відповідного процесуального рішення слідчого органу досудового розслідування, у провадженні якого знаходиться права, або рішення суду.
Національна поліція України подала до суду відзив на апеляційну скарну, відповідно до якого просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскільки внесення, коригування та видалення інформації, що була створена в процесі діяльності органів внутрішніх справ до 07 листопада 2015 року до повноважень поліції не належить, вказана функція залишилась у володільця та головного адміністратора - Міністерства внутрішніх справ України.
Представник наголосив, що позивачем не надано жодних документів, які б давали підстави для вилучення відомостей про повідомлення про підозру в учиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно з листом Департаменту інформаційної підтримки та координації поліції "102" від 09 лютого 2017 року №27/01/6-40-аз на адвокатський запит від 01 лютого 2017 року б/н про надання інформації, повідомлено, що станом на 08 лютого 2017 року за обліками МВС та НП України у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є наступна інформація щодо проведення досудового розслідування: 
26 січня 2010 року Запорізьким міським управлінням УМВС в Запорізькій області пред`явлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України із застосуванням запобіжного заходу у вигляді взяття на особисту поруку, кримінальна справа №08002212009000950 від 14 вересня 2009 року. Відомості про результати розгляду кримінальної справи до МВС та НП України не надходили. 
28 травня 2012 року слідчим управлінням УМВС в м. Севастополі пред`явлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України із застосуванням запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, кримінальна справа №14009212012910581 від 21 травня 2012 року. Відомості про результати розгляду кримінальної справи до МВС та НП України не надходили.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 24 липня 2017 року скаргу адвоката Самолевича А.А. в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність начальника ГУНП в АР Крим та м. Севастополі задоволено частково, зобов`язано начальника Головного слідчого управління Національної поліції в АР Крим та м.  Севастополі прийняти процесуальне рішення по кримінальній справі №14009212012910581 та привести її у відповідність до вимог Кримінального процесуального кодексу України.
Департамент інформаційної підтримки та координації поліції "102" листом від 27 липня 2017 року №178-аз/27/01/6-2017 на адвокатський запит від 20 липня 2017 року б/н повідомив, що станом на 27 липня 2017 року на автоматизованому інформаційному обліку МВС та НП України у відношенні громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бахмут (Артемівськ) Донецької області, наявна наступна інформація:
- 20 листопада 2000 Артемівським МВ ГУМВС України в Донецькій області пред`явлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України (у редакції 1960 року), кримінальна справа №23859, обраний запобіжний захід - підписка про невиїзд. 09 лютого 2001 року за вироком Артемівського міського суду Донецької області засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України (у редакції 1960 року) до позбавлення волі строком на 2 роки, із застосуванням ст. 46-1 КК України (в редакції 1960 року) виконання вироку відстрочено строком на 1 рік, зі сплатою штрафу в розмірі 680 грн.;
- 04 червня 2001 року арештовано Артемівським МА ГУМВС України в Донецькій області за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст.142 КК України (редакції 1960 року), кримінальна справа №24095. 20 січня 2003 року за вироком Артемівського міського суду Донецької області засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 142, ч.3 ст. 42 КК України (у редакції 1960 року), до позбавлення волі строком на 8 років, із конфіскацією майна. Вирок набув законної сили 10 лютого 2003 року. 23 березня 2007 року звільнено з Торезької ВК Донецької області (№28), за ухвалою Торезького міського суду Донецької області від 16 березня 2007 року, із застосуванням ст. 81 КК України умовно-достроково, не відбутий строк покарання 1 рік 11 місяців 18 днів;
- 25 січня 2012 року арештовано слідчим управлінням ГУМВС України м.  Севастополь за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, кримінальна справа №14009-2-1-2012/910581. За ухвалою Апеляційного суду м. Севастополь від 17 лютого 2012 року , керуючись ст. 365, 366, 382 КПК України (у редакції 1960 року) обраний запобіжний захід взяття під варту змінено на підписку про невиїзд. Інформація про остаточне рішення по справі до МВС України не надходила. Відомості про перебування у розшуку відсутні.
Головне управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м.  Севастополі Національної поліції України листом від 20 вересня 2017 року №5070/100/02-2017 на звернення представника позивача від 13 вересня 2017 року №3438 повідомило, що матеріали кримінального провадження, у якому ОСОБА_1 притягнуто до кримінальної відповідальності, для визначення підслідності до Генеральної прокуратури України не надсилалися та оригінали усіх зібраних у ході досудового розслідування до 18 січня 2014 року доказів залишилися на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та на даний час доступ до них відсутній. Кримінальне провадження №14009212012910581 в провадженні слідчого відділу ГУНП в АР Крим та м. Севастополі відсутнє, у зв`язку з чим не має можливості прийняття процесуального рішення по вищевказаній справі.
З метою вилучення відповідних даних позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем жодних документів, які б давали підстави для вилучення з автоматизованого обліку інформаційних систем інформації стосовно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні (кримінальна справа) №14009212012910581 від 21 травня 2012 року, до матеріалів справи долучено не було, водночас неможливість встановлення місця знаходження даної кримінальної справи, жодним чином не може свідчити про те, що інформація, яка міститься в базі даних оперативно-довідкового обліку, відносно позивача є недостовірною.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року №  2939-VI.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про доступ до публічної інформації", кожна особа має право доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.
Відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені (ч. 5 ст. 10 Закону України "Про доступ до публічної інформації").
Обробка даних оперативно - довідкового обліку здійснюється на підставі вимог спільного наказу Міністерства внутрішніх справ та Державного департаменту України з питань виконання покарань від 23 серпня 2002 року № 823/188 "Про затвердження Інструкції про порядок формування, ведення та використання оперативно - довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально - виконавчої системи України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 вересня 2002 року за № 738/7026 (далі Інструкція № 823/188).
Департамент інформаційних технологій при МВС України (далі також - ДІТ при МВС) разом із зацікавленими службами та Управління (відділи) оперативної інформації при ГУМВС, УМВС і УМВСТ (далі - УОІ-ВОІ) удосконалюють структуру та зміст обліків, відпрацьовують методику і тактику їх застосування з метою запобігання злочинам, їх розкриття та розслідування (п. 1.3 Інструкції №823/188).
Відповідно до пункту 2.1. Інструкції №823/188 об`єктами оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку є особи, які на території України обвинувачуються у вчиненні злочинів або засуджені, розшукуються, затримані за підозрою в занятті бродяжництвом, а також громадяни України, що вчинили злочини за її межами і відомості про яких надійшли офіційними каналами згідно з міжнародними договорами у сфері обміну інформацією, які набрали чинності в установленому порядку.
Облік здійснюється шляхом ведення алфавітних оперативно-довідкових картотек (далі - ОДК) і дактилоскопічних картотек (далі - ДК), у тому числі з використанням автоматизованих банків даних та автоматизованих дактилоскопічних інформаційних систем.
Централізований облік здійснюється Департаментом інформаційних технологій при МВС України (далі - ДІТ при МВС), а регіональний (місцевий) облік - управліннями (відділами) оперативної інформації при ГУМВС України в Автономній Республіці Крим та при управліннях МВС України в областях. У місті Києві і Київській області алфавітний і дактилоскопічний облік здійснюється ДІТ при МВС України, а в місті Севастополі - УОІ при ГУМВС України в Автономній Республіці Крим.
Згідно з абз."б" п. 2.3 Інструкції № 823/188 в УОІ-ВОІ регіональному (місцевому) обліку підлягають засуджені особи або особи, яким пред`явлено звинувачення, незалежно від складу злочину чи обраного запобіжного заходу.
Відповідно до п. 3.1 Інструкції №823/188 підстави для поставлення на облік осіб, які засуджені або притягаються до кримінальної відповідальності, оголошені в розшук, затримані за підозрою в занятті бродяжництвом:
а) постанова про притягнення як обвинувачуваного;
б) вирок суду;
в) санкціоновані прокурором протоколи, складені відповідно до     статті 426 КПК України;
г) постанова про заведення оперативно-розшукової справи;
ґ) постанова про затримання особи, яка підозрюється в занятті бродяжництвом.
В оперативно-довідкових картотеках (банках даних) ДІТ при МВС і територіальних УОІ-ВОІ облікові документи зберігаються незалежно від погашення або зняття судимості (пункт 10.1 Інструкції №823/188).
Згідно із підпунктом 10.2.4 пункту 10.2 Інструкції №823/188 в оперативно-довідкових картотеках облікові документи зберігаються:
а) на осіб, які вчинили злочини і за рішенням суду поміщені в психіатричні лікарні для примусового лікування або передані під опіку родичів чи інших осіб, що доглядають за хворим, - до досягнення ними 80-річного віку;
б) на осіб, амністованих на стадії досудового слідства, або до вступу вироку в законну силу, - 10 років з моменту прийняття рішення про амністію;
в) на засуджених осіб, амністованих після вступу вироку в законну силу, - на загальних підставах відповідно з підпунктами 10.2.1, 10.2.2, 10.2.3, 10.2.4 Інструкції, але не менш ніж 10 років після звільнення від покарання;
г) на осіб, кримінальні справи стосовно яких припинені відповідно до ст. 22, 44-49, 97, - 10 років з дня припинення справи;
ґ) на осіб, оголошених у розшук, - до припинення розшуку його ініціатором;
д) на осіб, затриманих за підозрою в занятті бродяжництвом, - 5 років;
е) на осіб, відносно яких матеріали протокольної форми направлені до суду відповідно до ст. 426 КПК України, - 10 років;
є) на іноземців - на загальних підставах відповідно до пп. 10.2.1, 10.2.2, 10.2.3, 10.2.4, 10.2.5 Інструкції.
Згідно з пп. 25 п. 8 Положення про Департамент інформаційних технологій МВС України, затвердженого наказом МВС України від 14 грудня 2015 року №1572, забезпечення надання громадянам інформації про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність /(наявність) судимості або обмежень, передбаченим кримінально-процесуальним законодавством покладено на Департамент інформаційних технологій МВС України.
Порядок доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи МВС України, затверджено наказом МВС від 29 листопада 2016 року №1256, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 10 січня 2017 року за №22/29890 (далі - Порядок №1256).
Порядок №1256 визначає умови, підстави та процедуру надання відомостей з інформаційної підсистеми "Оперативно-довідкова картотека" єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, що містить відомості стосовно осіб, яким повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, яких засуджено за вчинення кримінального правопорушення, права та обов`язки суб`єктів, що є учасниками зазначеної процедури.
Відповідно до п. 2 розділу І порядку №1256 довідка - документ, який містить відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України, та надається фізичній особі у відповідь на її запит.
Згідно з пунктом 14 розділу V порядку №1256 у разі незгоди з відомостями, що надані в Довідці, Заявник може надати до ДІТ МВС України офіційні документи (вирок суду, довідку з місць позбавлення волі тощо) для внесення відповідних змін до персонально-довідкового обліку.
Відповідно до п. 11.1 Інструкції №823/188, з оперативно-довідкових картотек ДІТ при МВС та територіальних УОІ-ВОІ вилучаються:
а) раніше складені облікові документи у разі їх переоформлення на підставі постанов органів слідства (дізнання) або ухвал судів про уточнення (зміну) анкетних даних осіб, що стоять на обліку;
б) алфавітні картки на осіб, притягнутих до кримінальної відповідальності, до яких не застосовувався запобіжний захід у вигляді взяття під варту, при заміні цих карток на арештантські або картки з рішенням суду;
в) облікові документи на осіб, притягнутих до кримінальної відповідальності як обвинувачені, кримінальні справи стосовно яких припинені на стадії досудового слідства на підставі реабілітації або відносно яких судом прийнято виправдувальний вирок;
г) облікові документи, що підлягають вилученню у зв`язку із закінченням строку їх зберігання відповідно до п.10 Інструкції.
З аналізу наведених положень слідує, що вилучення з оперативно-довідкових картотек ДІТ при МВС та територіальних УОІ-ВОІ облікових документів осіб, окрім іншого, може мати місце у випадку їх переоформлення на підставі постанов органів слідства (дізнання) або ухвал судів про уточнення (зміну) анкетних даних осіб, що стоять на обліку, а також, якщо кримінальні справи стосовно осіб припинені на стадії досудового слідства на підставі реабілітації або відносно яких судом прийнято виправдувальний вирок.
Як встановлено судом, за наслідками розгляду адвокатських запитів представника позивача, Департамент інформаційної підтримки та координації поліції "102" листом від 09 лютого 2017 №27/01/6-40-аз року повідомив, що 28 травня 2012 року слідчим управлінням УМВС в м. Севастополі пред`явлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України із застосуванням запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, кримінальна справа №14009212012910581 від 21 травня 2012 року. Відомості про результати розгляду кримінальної справи до МВС та НП України не надходили.
Згідно з листом Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі Національної поліції України від 20 вересня 2017 року №5070/100/02-2017 матеріали кримінального провадження, у якому ОСОБА_1 притягнуто до кримінальної відповідальності для визначення підслідності до Генеральної прокуратури України не надсилалися та оригінали усіх зібраних у ході досудового розслідування до 18 січня 2014 року доказів залишилися на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та на даний час доступ до них відсутній. Кримінальне провадження №14009212012910581 в провадженні слідчого відділу ГУНП в АР Крим та м.  Севастополі відсутнє, у зв`язку з чим не має можливості прийняття процесуального рішення по вищевказаній справі.
Інших доказів, з метою з`ясування будь-якої інформації щодо місця знаходження та результатів розгляду даного кримінального провадження (кримінальної справи) №14009212012910581 матеріали  адміністративної справи не містять. 
Як убачається з відзиву Міністерства внутрішніх справ України, станом на 16 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в персонально-довідковому обліку відповідно до інформації ГУ НП в АР Крим, сформовані 05 липня 2012 року, наявні такі відомості: 28 травня 2012 року слідчим управлінням УМВС в м.  Севастополі пред`явлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України із застосуванням запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, кримінальна справа №14009212012910581 від 21 травня 2012 року. Дані про рішення суду відсутні. 
Відповідно до Інструкції №823/188, до Управлінь (відділів) оперативної інформації при ГУ МВС, УМВС і УМВСТ (на сьогоднішній день до Управлінь інформаційно-аналітичної підтримки Головних управлінь Національної поліції України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях, м. Києві) направляються облікові і корегувальні матеріали, зокрема, слідчими органами внутрішніх справ, прокуратурою, Службою безпеки, у провадженні яких знаходяться кримінальні справи або протокольні матеріали на осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності, судами після винесення судового рішення.
Інформація до централізованого обліку персонально-довідкового обліку потрапляє після внесення її до регіональних обліків. Таким чином, це може бути зроблено лише після отримання відповідного процесуального рішення слідчого органу досудового розслідування, у провадженні якого знаходиться справа, або рішення суду.
Отже у Міністерства внутрішніх справ відсутні повноваження самостійно приймати рішення щодо коригування або вилучення інформації з персонально-довідкового обліку.
Водночас жодних доказів, які б давали підстави для вилучення з автоматизованого обліку інформаційних систем інформації стосовно позивача у кримінальному провадженні (кримінальна справа) №14009212012910581 від 21 травня 2012 року, позивачем не надано.
Судом першої інстанції встановлено, що станом на 22 лютого 2018 року позивач не звертався до Міністерства внутрішніх справ України та не надавав відповідних офіційних документів, які б доводили, що інформація, що обробляється стосовно позивача в персонально-довідковому обліку є неповною та неточною.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а тому посилання позивача на те, що дані щодо обвинувачення ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження ані слідчим шляхом ані шляхом розгляду справи в суді, є безпідставним.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що неможливість встановлення місця знаходження кримінальної справи, жодним чином не може свідчити про те, що інформація, яка міститься в базі даних оперативно-довідкового обліку, відносно позивача є недостовірною. Позивачем не заперечується факт пред`явлення слідчим управлінням УМВС в м. Севастополі 28 травня 2012 року обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України із застосуванням запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, кримінальна справа №14009212012910581 від 21 травня 2012 року.
Відповідно до ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" підслідність кримінальних правопорушень, вчинених на тимчасово окупованій території, визначається Офісом Генерального прокурора. Матеріали досудового розслідування щодо кримінальних правопорушень, кримінальні провадження щодо яких знаходяться на стадії досудового розслідування, повинні бути передані органам досудового розслідування, визначеним Офісом Генерального прокурора.
Підставою для внесення до автоматизованих обліків інформаційної підтримки та координації поліції "102" Національної поліції України відомостей щодо ОСОБА_1 інформації у кримінальному провадженні №14009212012910581 слугували відповідні облікові документи, надані слідчим управлінням УМВС в м. Севастополі, яке знаходиться на території, що визначена за статусом як тимчасово окупована територія України внаслідок збройної агресії Російської Федерації.
Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15 квітня 2014 року № 1207-VII не передбачено, зокрема, автоматичного вилучення з автоматизованих обліків Національної поліції України відомостей щодо осіб, які проживають на тимчасово окупованій території або які виїхали за межі тимчасово окупованих територій.
Відтак, за висновком суду, внесення до обліків розшукового призначення єдиної інформаційної системи МВС інформації щодо певної особи повинно здійснюватись на загальних підставах, тобто на підставі облікових документів, які надаються органом, що здійснює кримінальне провадження.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано доказів існування обставин, які в силу пункту 11.1 Інструкції №823/188, є підставою для вилучення інформації з бази даних оперативно-довідкового обліку.
Залишення матеріалів кримінального провадження на тимчасово окупованій території, визначеній у п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", не визначення Генеральною прокуратурою України підслідності кримінального правопорушення, вчиненого на тимчасово окупованій території, як того вимагає ч. 2 ст. 12 зазначеного Закону, та відповідно, відсутність факту передачі матеріалів досудового розслідування щодо злочину, кримінальне провадження щодо якого знаходиться на стадії досудового слідства, органам досудового слідства, визначеним Генеральною прокуратурою України, на що вказує позивач в обґрунтування позову, не є підставами для висновку про недостовірність інформації, внесеної до автоматизованого обліку інформаційних систем стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні (кримінальна справа) №14009212012910581 від 21 травня 2012 року.
Водночас колегія суддів погоджується з доводами позивача, що тривале досудове розслідування (понад 9 років) у кримінальному провадженні №14009212012910581 порушує його права, водночас зазначена обставина не є достатньою для виключення з інформаційної бази інформації щодо нього.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242 - 244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      Н.М. Єгорова 

Судді                                                                                          Є.О. Сорочко

                                                                                                    І.В. Федотов