УХВАЛА

29 листопада 2021 року 
м. Київ
справа № 640/26392/20
адміністративне провадження № К/9901/36676/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Хохуляка В.В.,
суддів: Бившевої Л.І.,  Олендера І.Я., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.04.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2021 у справі №640/26392/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІФ Прайм» до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БІФ Прайм» звернулось в суд з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень:

- форми «ПН» №06332615050101, яким у зв`язку з відсутністю складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України, податкових накладних/розрахунків коригування на суму податку на додану вартість 1641194,00грн, застосовано до позивача штраф у розмірі 50% - 820597,00грн;

- форми «В4» №06322615050101, яким зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, на 154626,00грн;

- форми «Р» №06282615050101, збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 2480963,00грн, у тому числі за основним зобов`язанням 1653975,00грн та штрафними (фінансовими) санкціями - 826988,00грн;

- форми «ПС» №06342615050101, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 3060,00грн за неподання додатку РІ до декларацій з податку на прибуток підприємств;

- форми «Ш» №0043360501, яким за затримку на період від 126 до 223 календарних днів сплати грошового зобов`язання на загальну суму 98341,30грн застосовано штраф у розмірі 20% за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 19668,26грн;

- форми «Р» №06272615050101, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 10750826,00грн, у тому числі за податковим зобов`язанням - 7167217,00грн та штрафними (фінансовими) санкціями - 3583609,00грн;

- форми «ПС» №06352615050101, яким за неподання декларації акцизного податку за місцем здійснення роздрібної торгівлі застосовано штраф у розмірі 1020,00грн;

- форми «Ш» №0043320501, яким за затримку сплати на 273 та 287 календарних днів грошового зобов`язання на суму 196085,55грн застосовано штраф у розмірі 20% за платежем податок на додану вартість у розмірі 39270,11грн;

- форми «Р» №06292615050101, яким збільшено суму грошового зобов`язання з акцизного податку на загальну суму 11171,00грн, у тому числі за податковим зобов`язанням - 8937,00грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 2234,00грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.04.2021 адміністративний позов задоволено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2021 скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.04.2021 в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.04.2020 №06332615050101, №0043360501 та №0043320501 та ухвалено в цій частині нове, яким позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.04.2020 №06332615050101 в частині застосування штрафних санкцій на суму 676668,50грн. У задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.04.2020 №№0043360501 та №0043320501 відмовлено. Змінено рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.04.2021 в мотивувальній частині. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.04.2021 залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Головне управління Державної податкової служби у місті Києві 07.10.2021, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 19.10.2021 касаційну скаргу залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з ненаданням документа про сплату судового збору у розмірі та порядку визначеному законом, та встановлено строк на усунення вказаних недоліків терміном у десять днів з дня отримання копії даної ухвали.

Вказану ухвалу Верховного Суду вручено представнику заявника 25.10.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0102934823998.

На виконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, відповідачем надіслано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку та клопотання про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги щодо надання документа про сплату судового збору.

Клопотання про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги мотивовано неможливістю сплати судового збору у відведений судом строк у зв`язку з відсутністю на рахунку Головного управління Державної податкової служби у місті Києві грошових коштів необхідних для такої сплати та у зв`язку з блокуванням рахунків податкового органу. На думку відповідача, відсутність бюджетних асигнувань є поважною причиною неможливості сплати судового збору.

Разом з тим, на підтвердження доводів викладених у вказаному клопотанні, відповідачем надано листи Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві щодо безспірного списання коштів від 01.10.2021 та від 06.10.2021.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що дані докази є неналежними для задоволення клопотання відповідача, оскільки податковим органом не надано жодних доказів на підтвердження вчинення будь-яких дій з метою отримання суми грошових коштів необхідної для сплати судового збору за подання касаційної скарги у даній справі, наприклад, звернення до податкового органу вищого рівня або органу казначейської служби з обґрунтуванням необхідності касаційного оскарження судових рішень у справі №640/26392/20 та отримання відповідного фінансування.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Порядок поновлення та продовження процесуальних строків врегульовано статтею 121 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 121 Кодексу встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Продовження строку є надання нового строку на вчинення процесуальної дії, яка не була з поважної причини вчинена у заздалегідь встановлений судом строк.

Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981 №R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя. 

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VІ. 

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI органам податкової служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, які утримуються за рахунок Державного бюджету України, та мають право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Статтею 330 КАС України передбачено обов`язок особи, яка подає касаційну скаргу, щодо одночасного надання документу про сплату судового збору.

Таким чином, особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Разом з тим, податковим органом не надано жодних доказів які б підтверджували сукупність послідовних та регулярних дій спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору у даній справі фінансування з Державного бюджету України.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що контролюючий орган, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи й, до того ж, є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому зупинення на рахунку податкового органу фінансових операцій, зокрема, в частині видатків передбачених на сплату судового збору, не повинно впливати на можливість неухильного виконання останнім покладених на нього нормами КАС України процесуальних обов`язків щодо оформлення касаційної скарги, та не повинно ставитись у залежність від правовідносин, у які податковий орган вступає в інших сферах його діяльності, зокрема, з приводу безспірного списання коштів з його рахунків на підставі виконавчих документів, оскільки ці фактори не є взаємопов`язаними.

Таким чином, клопотання відповідача про продовження процесуального строку на усунення недоліків касаційної інстанції задоволенню не підлягає.

На момент постановлення Верховним Судом даної ухвали заявником не усунуто недоліки касаційної скарги, які стали підставою для залишення касаційної скарги без руху, а саме щодо сплати судового збору.

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Пунктом першим частини четвертої статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За змістом частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи викладене, Головним управлінням Державної податкової служби у місті Києві не виконано вимоги ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху щодо сплати судового збору, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись статтями 169, 248, 330, 332, 355, 359 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Головному управлінню Державної податкової служби у місті Києві в задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги.

Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.04.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2021 у справі №640/26392/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІФ Прайм» до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, скаржнику - копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Судді 	 В.В. Хохуляк  	
          	 Л.І. Бившева 	
                                                                                І.Я. Олендер