ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року 
м. Київ
справа № 818/1764/16
адміністративне провадження № К/9901/45111/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Стародуба О.П., 
суддів - Єзерова А.А., Кравчука В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного підприємства «Ромтрансоіл» на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2017 (судді - Старосуд М.І., Яковенко М.М., Лях О.П.) у справі за позовом Приватного підприємства «Ромтрансоіл» до Головного управління Держспоживслужби в Сумській області, третя особа - виконуючий обов`язки начальника Головного управління Держспоживслужби в Сумській області Моісеєнко Віталій Володимирович про визнання протиправною та скасування постанови,
в с т а н о в и в :
У грудні 2016 року ПП «Ромтрансоіл» звернулось до суду з позовом, в якому просило:
визнати протиправною та скасувати постанову №75/4-20 від 14.12.2016 про накладення відносно підприємства стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів», винесену виконуючим обов`язки начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області Моісеєнком В.В.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 03.05.2016 споживач ОСОБА_1 звернувся із заявою до відповідача, в якій повідомив про те, що 13.04.2016 придбав бензин марки А-95 на АЗС ПП «Ромтрансоіл» в с. Овлаші, вул. Роменська, 154/А3. На АЗС придбав 5 л пального, а показник на колонці не змінив положення. Двигун після заправки працював уривками, нестабільно. Просив провести перевірку вірності відпуску нафтопродуктів та їх якості, відповідність встановленим вимогам.
15.06.2016 відповідачем на підставі скарги споживача та направлення на проведення перевірки №3 від 13.06.2016 проведено позапланову перевірку дотримання законодавства про захист прав споживачів при реалізації нафтопродуктів АЗС ПП «Ромтрансоіл» в с. Овлаші, вул. Роменська, 154/А3, Роменського району Сумської області, за результатами якої складено Акт перевірки №000003 від 15.06.2016. (а.с. 13 - 16)
Згідно вказаного Акту встановлено порушення позивачем статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки на інформаційному табло АЗС не зазначено марку та вид дизельного палива, що є у продажу.
14.12.2016 на підставі зазначеного Акту перевірки відповідачем винесено постанову №75/4-20 про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів», в розмірі 16459,20 грн за порушення пункту 1 частини 1 статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» - реалізація позивачем дизельного пального з відсутньою необхідною, доступною, достовірною та своєчасною інформацією про продукцію. Перевіркою встановлено відсутність на інформаційному табло, що встановлено на в`їзді на АЗС, інформації про марку та вид дизельного палива, не зазначено такої інформації і біля оператора, що здійснює відпуск нафтопродуктів. (а.с. 11)
Вважаючи вказану постанову відповідачів протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що оскаржувана постанова винесена відповідачем з грубим порушенням статей 6, 8 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», є упередженою та протиправною, а тому підлягає скасуванню. Вважає, що факти, які викладені у постанові, не відповідають дійсності, оскільки на світловому табло біля АЗС, на дошці інформації біля касира в приміщенні АЗС та на заправній колонці були вказані марка та вид дизельного пального. Відповідач розглянув справу без участі представника підприємства, що є грубим порушенням права на ефективний юридичний захист.
Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 01.02.2017 позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову №75/4-20 від 14.12.2016 про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів».
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2017 скасовано постанову суду першої інстанції, в задоволенні позову відмовлено.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення вимог ч. 1 ст. 6 Закону №877-V в направленні на проведення перевірки відповідачем не зазначено переліку питань, що підлягають перевірці, а наведене зазначення - перевірка дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів, якості продукції, додержання обов`язкових вимог щодо безпеки продукції, а також дотримання правил торгівлі та надання послуг при реалізації нафтопродуктів - за обсягом є значно ширшим та виходить за межі поданої споживачем скарги.
Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що в ході перевірки відповідачем не досліджувалась точність відпуску нафтопродуктів позивачем, в порушення ст. 13 Закону №877-V відсутнє вмотивоване рішення керівника органу державного нагляду (контролю) або його заступника про необхідність відібрання зразків пального для перевірки його якості, результати перевірки зразків в Акті не відображено. Натомість в Акті перевірки містяться відомості про дослідження інших питань, в тому числі належного інформування споживачів про марку та вид дизельного пального, тобто відповідачем в ході перевірки з`ясовуються не ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для її проведення. При цьому питання, які містяться у зверненні скаржника, відповідачем взагалі не досліджені. Суд дійшов висновку, що такими діями відповідач вийшов за межі наданих йому законом повноважень та порушив права позивача.
Скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідач діяв в межах наданих повноважень, визначених статтями 23, 26 Закону України «Про захист прав споживачів» та Положенням про Головне управління Держпродспоживслужби в Сумській області, оскільки матеріалами справи підтверджено порушення позивачем п. 1 ч. 1 ст. 15 цього Закону. Перевірка дотримання законодавства про захист прав споживачів при реалізації нафтопродуктів ПП «Ромтрансоіл» проведена відповідачем правомірно, а спірна постанова прийнята відповідно до вимог діючого законодавства.
З ухваленим у справі рішенням суду апеляційної інстанції не погодився позивач, звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що у Акті перевірки зазначено лише про відсутність інформації про марку та вид дизельного пального на інформаційному табло АЗС, натомість оскаржуваною постановою відповідач притягнув підприємство за реалізацію дизельного палива за відсутності необхідної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що взагалі не відповідає дійсності та не зафіксовано жодним документом відповідача.
Крім того, посилається на те, що дотримання правил торгівлі та надання послуг з реалізації нафтопродуктів за обсягом є значно ширшим та виходить за межі звернення споживача, відповідач в свою чергу отримав згоду на проведення перевірки лише з тих питань, що містяться у зверненні споживача. При цьому підприємством до відповідача на момент перевірки надано сертифікати на все пальне, яке перебувало на АЗС, проте у Акті перевірки не відображено результати перевірки відібраних зразків пального. Вважає, що відповідачем не доведено вчинення АЗС будь-яких порушень законодавства України, а тому оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.
У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а судове рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-V від 05.04.2007. (далі - Закон №877)
Відповідно до статті 1 Закону №877, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки  Крим,  органів  місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення  та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг,  допустимого  рівня небезпеки для населення, навколишнього природного  середовища.
Згідно частини 1, 2 статті 7 Закону №877 для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.
За змістом пункту 4 частини 1 статті 6 Закону №877 підставами для здійснення позапланових заходів є обґрунтоване звернення фізичної особи про порушення суб`єктом господарювання її законних прав. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за  наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення.
Відповідно до абзацу другого цієї статті Закону №877 під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення  державного нагляду (контролю).
Під час розгляду справи судами встановлено, що перевірка позивача була позапланова, а підставою для такої перевірки було звернення фізичної особи.
При цьому, таке звернення стосувалось лише питань правильності відпуску позивачем нафтопродуктів та їх якості.
Таким чином, в силу імперативних приписів частини 1 статті 6 Закону №877 відповідач вправі був провести перевірку лише щодо тих питань, які зазначені у зверненні.
Водночас, в порушення вимог частини 1 статті 6 Закону №877 відповідачем здійснено перевірку щодо питань не зазначених у зверненні і необхідність перевірки яких не була підставою для позапланової перевірки.
За таких обставин, приймаючи оскаржувану постанову відповідач діяв не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про її протиправність та прийняв рішення про задоволення позову.
Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Колегія суддів дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону, а тому постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а постанова суду першої інстанції залишенню в силі.
Керуючись статтями 345, 352, 356, 359 КАС України,
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу Приватного підприємства «Ромтрансоіл» задовольнити.
Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2017 скасувати, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 01.02.2017 залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
О.П. Стародуб
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук