П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/1797/21	

Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.
ухвалу суду першої інстанції прийнято у
м. Херсон, 24 травня 2021 року
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                                    Танасогло Т.М.,
суддів:                                                             Димерлія О.О., Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні ради, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

23.04.2021р. ОСОБА_1 звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні ради, про визнання протиправною бездіяльність Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, яка передбачена ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-ХІІ, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком; зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги.
Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 23.04.2021р. позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху. 
На виконання вказаної ухвали, ОСОБА_1 було подано заяву про усунення недоліків.
Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 24.05.2021р. позовну заявою ОСОБА_1 було повернуто позивачу.
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування скарги апелянт зазначила, що даний позов подано ОСОБА_1 у межах встановленого ст. 122 КАС України строку з моменту отримання відповіді від відповідача від 15.02.2021р. про відмову у виплаті перерахунку разової допомоги до 5 травня. До того, апелянт вказує, що 11.03.2020р. Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» відповідно до якої було установлено карантин з 12.03.2020р. на всій території України, заборонено відвідування державних та недержавних органів. Окрім того, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», апелянт наголошує на тому, що під час дії карантину строки, визначені ст. 122 КАС України продовжуються на строк дії карантину. До того ж, також зауважує про те, що через встановлення карантину на території України було запроваджено ряд обмежувальних заходів, які в свою чергу унеможливили звернення її до суду у встановлений законодавством строк.
30.07.2021р. (вхід.№ 16503/21) від Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м.Херсоні ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач вказує на необґрунтованість доводів ОСОБА_1 , просить відмовити у задоволенні скарги, оскільки судом першої інстанції було обґрунтовано встановлене безпідставне пропущення позивачкою строку звернення до суду з даним позовом.
Судова колегія вважає, що у відповідності до ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення (в даному випадку ухвали) в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено встановлений ст. 122 КАС України строк для звернення до адміністративного суду з цим позовом, не усунуто недоліків позовної заяви, яку було залишено без руху, не обґрунтовано наявність об`єктивних поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовною заяво та підстав для його поновлення.
Апеляційний суд вважає висновок суду першої інстанції у даному випадку обґрунтованим, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно із ч. 1 ст. 118 КАС України, процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Як встановлено ч.1, ч.2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Приписами ч. 3 ст. 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені ст. 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
З вищенаведених норм слідує, що строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
В свою чергу, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Відтак, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Колегією суддів встановлено, що звертаючись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_1 просила зокрема визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати їй щорічної разової допомоги до 5 травня за 2020 рік, яка передбачена ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993р. № 3551-ХІІ у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та зобов`язати нарахувати та виплатити недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги.
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на те, що разова грошова допомога до 5 травня є щорічною виплатою та позивачу мало бути відомо про можливе порушення своїх прав внаслідок неотримання такої допомоги після спливу строку її виплати у відповідному році.
При цьому, в силу вимог ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутись за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з приводу того, що перебіг строку звернення особи до суду з позовною вимогою про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування щорічної разової допомоги в необхідному розмірі на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» слід обраховувати з 30 вересня відповідного поточного року.
Правові висновки суду першої інстанції, з якими погоджується апеляційний суд узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 06.02.2018р. по справі № 607/7919/17.
З огляду на встановлені обставини, враховуючи наведені норми чинного законодавства, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції стосовно порушення позивачкою строку, встановленого ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду з даним позовом.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано не було взято до уваги доводи позивачки, викладені у поданій на виконання ухвали Херсонського окружного адміністративного суду від 23.04.2021р. заяві про усунення недоліків, стосовно того, що про порушення своїх прав вона дізналась саме з відповіді Управління праці та соціального захисту населення Суворовської у м. Херсоні ради від 15.02.2021р. №975 про відмову у виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій, а відтак звернення до суду відбулось у межах законодавчо встановленого строку – 23.04.2021р., оскільки отримання позивачем листа відповідача від 15.02.2021 року у відповідь на її заяву не змінює момент, з якого позивач повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.
Такий висновок відповідає правовій позиції Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, яка викладена в постанові від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19.
Посилання апелянта на Закон України №731-ІХ від 18.06.2020р. судова колегія оцінює критично, виходячи з наступного.
Згідно з п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2020 року №255, постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року №291,постановою Кабінету Міністрів України від 04 травня 2020 року №343,постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392,постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500) з 12 березня 2020 року до 31 липня 2020 року на всій території України установлено карантин.
Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень КАС України (в редакції зі змінами внесеними Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
В подальшому Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України для запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18 червня 2020 року № 731-IX внесено зміни до кодексів та зазначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.
Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у випадках наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими Кодексами), мають право на продовження процесуальних строків на підставах, встановлених цим Законом.
При цьому, пунктом 3 вищезазначеного Закону визначено пункт 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436) викласти в такій редакції:
"3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".
Проаналізувавши наведені норми, колегія суддів дійшла висновку, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за відповідною заявою поновлює процесуальні строки, встановлені нормами КАС України, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. При цьому, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень КАС України в редакції Закону України № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності Законом № 731-IX від 18 червня 2020 року. Закон №731-IX від 18.06.2020 року набув чинності 17 липня 2020 року. Враховуючи дату набуття чинності Законом № 731-IX, 20-денний строк закінчився 06 серпня 2020 року.
Судова колегія також звертає увагу, що встановлення карантину з метою запобігання поширення на території України COVID-19 на сьогоднішній день не є безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки з урахуванням положень Закону України №731-IX, якими внесено зміни до п.3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України їх поновлення можливо, якщо причини   пропуску зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Доводи апелянта з приводу запровадження на території України, у зв`язку із введенням карантину, певних обмежувальних протиепідемічних заходів та заборон, не є достатнім обґрунтуванням неможливості звернення до суду протягом шестимісячного строку визначеного КАС України, оскільки обставини впливу саме таких заходів на неможливість позивачкою вчасно подати дану позовну заяву протягом встановленого законом строку не підтверджені жодними доказами, а наведена у скарзі апеляційній інформація - є загальною інформацією.
Судова колегія звертає увагу, що строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
За таких умов, незгода позивача з розміром здійснених йому виплат у 2020 році мала своєчасно знайти свій прояв у відповідному зверненні до суду з позовною заявою в законодавчо встановлені строки, які закінчилися 31.03.2021, а тому подачу позовної заяви 23.04.2021р. здійснено поза їх межами.
До того ж, слід наголосити, що позивачка звертаючись до суду першої інстанції з даним позовом та заявою про усунення недоліків позовної заяви, не обґрунтовувала причин пропуску строку, встановленого ст. 122 КАС України для подання даної позовної заяви, посиланням на обмеження, зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, відтак такі доводи, які були зазначені уже в апеляційному суді оцінюються критично.
Інших належних доводів в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з цим позовом апелянтом не наводиться.
До того, колегія суддів звертає увагу й на те, що залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 , судом першої інстанції в тому числі зазначалось про те, що у порушення п.п. 5, 8 ч. 6 ст. 160 КАС України, позивачем на підтвердження викладених у позові обставин, не додано жодних підтверджуючих документів виплати грошової допомоги саме відповідачем. Тому, суд першої інстанції вважав відсутніми підстави вважати, що між позивачем та відповідачем існує спір, який має розглядати суд.
Однак, вказаних недоліків позивачем також усунуто не було.
Враховуючи викладене у сукупності, оцінивши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 , оскільки така подана з пропуском строку, встановленого статтею 122 КАС України, поважність пропуску якого ОСОБА_1 не доведено, не усунуто недоліків позовної заяви, яку було залишено без руху.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 122, 123, 308, 311, 315-316, 321-322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі № 540/1797/21 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 	 	Танасогло Т.М.	
Судді	    	Димерлій О.О.   Єщенко О.В.