УХВАЛА                                  
 
01 грудня 2021 року
м. Київ
 
справа 127/28968/19
провадження № 61-17666св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., 
 
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Державне підприємство «45 Експериментальний механічний завод»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву  ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом  ОСОБА_1 до Державного підприємства «45 Експериментальний механічний завод» про визнання незаконними та скасування наказу про поновлення на роботі та наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, інших виплат та моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «45 Експериментальний механічний завод» (далі - ДП «45 ЕМЗ») про визнання незаконними та скасування наказів про поновлення на роботі та про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, інших виплат та моральної шкоди.
 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 вересня 
2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Визнано незаконним та скасовано наказ ДП «45 ЕМЗ» від 26 червня 
2019 року № 100к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 ». Визнано незаконним та скасовано наказ ДП «45 ЕМЗ» від 23 вересня 
2019 року № 159 к «Про звільнення через утрату довіри ОСОБА_1 за пунктом 2 статті 41 КЗпП України». Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника цеху № 3 ДП «45 ЕМЗ». Стягнуто з ДП «45 ЕМЗ» на користь ОСОБА_1 119 428,65 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 24 вересня 2019 року до 25 вересня 2020 року включно (сума визначена без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів). Стягнуто з ДП «45 ЕМЗ» на користь 
ОСОБА_1 2 102 грн моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Рішення суду у частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми платежу за один місяць (середньомісячної заробітної плати) допустити до негайного виконання. Стягнуто з ДП «45 ЕМЗ» на користь держави судовий збір у сумі 4 557,49 грн. Стягнуто з ДП «45 ЕМЗ» на користь ОСОБА_1 2 000 грн витрат на правничу допомогу.
 
Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області 
від 12 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по стягнення витрат на правничу допомогу задоволено частково.
Стягнуто з ДП «45 ЕМЗ» на користь ОСОБА_1 9 100 грн витрат на професійну правничу допомогу.
 
Постановою Вінницького апеляційного суду від 18 листопада 2020 року, апеляційні скарги ДП «45 ЕМЗ» та ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області 
від 25 вересня 2020 року залишено без змін.
 
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 грудня 2020 року 
у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення 
про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.
 
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 вересня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, касаційну скаргу ДП «45 ЕМЗ» задоволено частково.
 
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 вересня 
2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 18 листопада 2020 року в частині вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу про поновлення його на роботі та в частині розподілу судового збору скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 до 
ДП «45 ЕМЗ» про визнання незаконним та скасування наказу від 26 червня 
2019 року № 100к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » відмовлено.
В іншій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області 
від 25 вересня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду 
від 18 листопада 2020 року залишено без змін. Стягнуто з ДП «45 ЕМЗ» на користь держави судовий збір у розмірі 3 789,09 грн за розгляд справи у суді першої інстанції. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДП «45 ЕМЗ» судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1 152,60 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДП «45 ЕМЗ» судовий збір за розгляд справи у суді касаційної інстанцій у розмірі 1 536,80 грн. 
У задоволенні клопотання ДП «45 ЕМЗ» про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДП «45 ЕМЗ» судових витрат на професійну правничу допомогу відмовлено. Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 22 грудня 
2020 року скасовано. Заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, задоволено. 
Стягнуто з ДП «45 ЕМЗ» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з переглядом справи у судах апеляційної та касаційної інстанцій, у розмірі 10 150 грн.
 
У жовтні 2021 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій заявник просить ухвалити додаткове рішення щодо вирішення питання про судові витрати, які складаються з витрат на професійну (правничу) допомогу, понесених ним у суді касаційної інстанції. 
 
Заяву ОСОБА_1 мотивував тим, що у касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду, він заявляв про наявність понесених судових витрат, у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, що відповідає положенню частини восьмої статті 141 ЦПК України. На виконання вимог статей 133, 141 ЦПК України до заяви долучив докази отримання правничих послуг (ознайомлення адвоката із ухвалою суду, складання касаційної скарги, надання усної консультації) та їх оплату.
 
Заява про ухвалення додаткового судового рішення у справі не підлягає задоволенню з огляду на таке. 
 
Згідно із пунктом 3 часини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
 
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
 
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
 
Згідно з вимогами статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із: судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
 
За вимогами частини третьої статті 137 ЦПК України на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
 
Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 у касаційній скарзі, яку він подав на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 22 грудня 
2020 року, повідомляв про понесення ним судових витрат під час розгляду справи у суді касаційної інстанції, зокрема витрат на правничу допомогу. При цьому до касаційної скарги долучив докази, визначені статтею 137 ЦПК України (копії акта виконаних робіт, довідки про оплату послуг, звіту про виконану роботу, договору про надання правничої допомоги).  
 
Колегія суддів звертає увагу на те, що отримана ОСОБА_1 правова допомога, про яку він зазначає у своїй заяві, стосувалася касаційної скарги ДП «45 ЕМЗ», яку Верховний Суд частково задовольнив. Тобто заявник скористався своїм правом, наданим йому статтею 395 ЦПК України. 
 
Оскільки, розглядаючи касаційні скарги ДП «45 ЕМЗ» та ОСОБА_1 , Верховний Суд у своїй постанові від 22 вересня 2021 року вирішив заявлене ОСОБА_1 клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, то підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 , поданого у жовтні 2020 року відповідно до статті 270 ЦПК України, колегія суддів не вбачає.
 
Враховуючи викладене, а також те, що Верховний Суд задовольнив касаційну скаргу заявника, скасував ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалив рішення, та яким задоволено клопотання ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу, понесених у суді касаційної інстанції, то клопотання про ухвалення додаткового рішення слід залишити без задоволення.
 
Керуючись статтями 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:
 
Заяву  ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення залишити без задоволення.
 
Ухваланабирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
 
Головуючий                                                                                  Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                              І. А. Воробйова 
 
                                                                                                          Б. І. Гулько
 
                                                                                                          Г. В. Коломієць
 
                                                                                                          Р. А. Лідовець