ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/20750/21                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Мамедова Ю.Т.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  20 жовтня 2021 року                                                                                       м. Київ

          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
          головуючий суддя                    Грибан І.О.
          судді:                                        Ключкович В.Ю. 
                                                  Парінов А.Б.
          за участі:
          секретар с/з                              Піскунова О.Ю.
          пр-к позивача                              Грибов Д.І.
          пр-к позивача                              Гордієнко Л.М.
          пр-к відповідача                    Пожар В.В.

          розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційними скаргами Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та Дніпровської міської ради на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2021 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0001954405 від 17.02.2020, -

У С Т А Н О В И В :

          Приватне акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» звернулось до суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просило про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0001954405 від 17.02.2020 p.
          В подальшому, позивачем до суду першої інстанції подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом: заборони Центральному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків та Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області вчиняти будь-які дії щодо прийняття, підписання та направлення податкової вимоги позивачу, а також вчиняти будь-які дії щодо погашення можливого податкового боргу позивача, що може виникнути у зв`язку з прийнятим оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, у тому числі здійснювати опис майна у податкову заставу, здійснювати дії по реєстрації податкової застави у відповідних державних реєстрах: Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та здійснювати інші дії, які випливають з податкової застави, а також вчиняти будь-які дії щодо погашення податкового боргу, шляхом стягнення коштів, опису та продажу майна, що перебуває в податковій заставі до набрання законної сили рішенням у справі.
          Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2021 року заяву Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» - задоволено. 
          Заборонено Центральному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків та Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області вчиняти будь-які дії щодо прийняття, підписання та направлення податкової вимоги Приватному акціонерному товариству «Судноплавна компанія «Укррічфлот», а також вчиняти будь-які дії щодо погашення можливого податкового боргу Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот», що може виникнути у зв`язку з прийнятим податковим повідомленням-рішенням №0001954405 від 17.02.2020 p., у тому числі здійснювати опис майна у податкову заставу, здійснювати дії по реєстрації податкової застави у відповідних державних реєстрах: Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та здійснювати інші дії, які випливають з податкової застави, а також вчиняти будь-які дії щодо погашення податкового боргу, шляхом стягнення коштів, опису та продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
          Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків та Дніпровською міською радою подано апеляційні скарги, в яких апелянти просять скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2021 року.
          В обґрунтування апеляційної скарги Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків зазначає, що не погоджується з ухвалою суду першої інстанції про забезпечення позову, оскільки при постановлені ухвали судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Зазначає, що на момент звернення до суду 23.07.2021 році і вирішені цієї справи за №640/20750/21 є така, що набрала законної сили Постанова Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 12.07.2021 року постановлена з такого самого спору (визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення) від 17 лютого 2020 року №0001954405 між тими самими сторонами. Зауважує, що заяву про забезпечення позову від 23.07.2021 року було подано вже після ухвалення Постанови Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 12.07.2021 року. Таким чином, матеріали справи не містять доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову. На думку апелянта, дані обставини свідчать про ухвалення судом першої інстанції рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного дослідження усіх фактів та доказів які мають значення у даній справі.
          Доводи апеляційної скарги Дніпровської міської ради є аналогічними доводам апеляційної скарги Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків. Разом з цим, додатково Дніпровська міська рада зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про  наявність обґрунтованих підстав  для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Зауважує, що матеріали справи не містять об`єктивних доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача.
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року та 27 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 06 жовтня 2021 року.
          Позивачем подано відзиви на апеляційні скарги, в яких він повністю підтримує правову позицію суду першої інстанції та вказує про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційних скарг.
          У відкритому судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити та відмовити у вжитті заходів забезпечення позову у даній справі. 
          Представники позивача підтримали правову позицію суду першої інстанції, а також доводи, викладені у відзивах на апеляційні скарги, та просили апеляційні скарги залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.
          У судове засідання Дніпровська міська рада не з`явилась та явку уповноваженого представника до суду не забезпечила. Про дату, час та місце апеляційного розгляду справи була повідомлена належним чином.
          Керуючись приписами ч. 2 ст. 313 КАС України, суд протокольною ухвалою вирішив здійснити апеляційний розгляд справи за даною явкою.
          Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Переглядаючи справу в межах доводів апеляційних скарг на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.
          З матеріалів справи убачається, що заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що наявні очевидні ознаки протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а невжиття судом заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи, навіть, унеможливить ефективний захист його прав, адже існує високий ризик порушення права позивача вільно володіти та розпоряджатись належним йому майном та захист прав та інтересів стане неможливим або ускладненим у зв`язку із здійсненням Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків та Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області передбачених Податковим кодексом України заходів, щодо примусового стягнення податкового боргу з позивача на підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки саме такі заходи можуть призвести до:
           1) зупинення діяльності позивача через неплатоспроможність у зв`язку з неможливістю виконання грошових зобов`язань перед контрагентами;
           2) втрати налагоджених господарських зав`язків з контрагентами, що призведе до значних збитків;
           3) позбавлення позивача права на звернення до державних органів із заявою про повернення надміру сплачених коштів через наявність в особовій картці платника податків запису про наявність податкового боргу.
          Також позивачем зазначено, що контролюючі органи мають право здійснювати заходи щодо примусового стягнення податкового боргу з платника податків, зокрема, звертатись до суду з позовом до платника податків про стягнення коштів, які перебувають у його власності, а у разі їх недостатності шляхом продажу майна, яке перебуває у податковій заставі.
          У той же час, вчинення відповідачем до ухвалення судового рішення у справі, будь- яких дій, направлених на погашення податкових зобов`язань, призведе до порушення права позивача вільно та на власний розсуд розпоряджатись належним йому майном в період оскарження рішення контролюючого органу та неузгодженості визначених грошових зобов`язань, а стягнення грошових коштів чи реалізація майна позивача в рахунок погашення податкового боргу призведе до того, що захист прав та інтересів може стати неможливим або занадто ускладненим.
          Суд першої інстанції, задовольняючи заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову у справі, дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити реалізацію виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача.
          Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частин першої та другої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з частиною першою  статті 151 КАС України  позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову (частина шоста  статті 154 КАС України).
Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, а також у очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.     
Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, спрямовані на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.
Так само суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.
Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
          Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» та Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 «Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ», при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
          Отже, обов`язковою умовою для застосування судом заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
          Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.
          Крім того, інститут заходів забезпечення позову направлений для захисту прав сторони саме у випадках, коли оскарження рішення суб`єкта владних повноважень не зупиняє його дію, тому з метою недопущення настання негативних наслідків до моменту визнання протиправними чи правомірними рішення контролюючого органу слід такі заходи застосовувати, що гарантуватиме принцип непорушності прав сторони.
          Колегія суддів зазначає, що заходи забезпечення позову, які запроваджують певні обмеження, не є постійними, а мають тимчасовий характер, при цьому сторони не позбавлені права звертатися до суду з клопотанням про зміну заходів забезпечення позову або їх скасування.
З матеріалів справи убачається, що 17.02.2020 р. Офісом великих платників податків Державної податкової служби прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем орендна плата за землю  з юридичних осіб (18010600) у розмірі 76807393,69 грн.
Підставою оскарження в судовому порядку вказаного податкового повідомлення-рішення позивач зазначає безпідставність розрахунку податкового зобов`язання з розрахунку 3% нормативно грошової оцінки земель, в той час як для категорії земель, що перебувають у користуванні позивача має застосовуватися ставка 2,3 %. Також, в обґрунтування позовних вимог зазначає, що витяги з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельних ділянок, на підставі яких податковим органом донараховано податкові зобов`язання,  визнано недійсними, що підтверджується  листом ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області №18-4-0.1-5365/2-20 від 10.08.2020.
          Відповідно до п.п. 87.1, 87.2 ст. 87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
          Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
          Згідно з п.п. 88.1, 88.2 ст. 88 ПК України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.
          Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.
          Відповідно до п.п. 89.1, 89.2, 89.5, 89.6 ст. 89 ПК України, право податкової застави виникає, зокрема, у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.
          Відтак, з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.
          У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.
          У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".
          У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.
          Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.
          До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.
          Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.
          Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
          Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.
          У разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша від суми податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому до погашення податкового боргу в повному обсязі.
          Платник податків зобов`язаний не пізніше робочого дня, наступного за днем набуття права власності на будь-яке майно, повідомити контролюючий орган про наявність такого майна. Контролюючий орган зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дня отримання зазначеного повідомлення прийняти рішення щодо включення такого майна до акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави та балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, або відмовити платнику податків у включенні такого майна до акта опису.
          У разі якщо контролюючий орган приймає рішення про включення майна до акту опису, складається відповідний акт опису, один примірник якого надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
          До прийняття відповідного рішення контролюючим органом платник податків не має права відчужувати таке майно.
          У разі порушення платником податків вимог цього пункту він несе відповідальність згідно із законом.
          Якщо майно платника податків є неподільним і його балансова вартість більша від суми податкового боргу, таке майно підлягає опису у податкову заставу у повному обсязі.
          Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
          Отже, з урахуванням зазначених позивачем підстав позову та аналізом законодавчих норм, що визначають алгоритм дій податкового органу в разі несвоєчасної сплати визначеного контролюючим органом податкового зобов`язання, вбачається, що існувала істотна загроза інтересам позивача, а невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити ефективність захисту і унеможливити поновлення порушених прав позивача.
          Наразі, на час апеляційного розгляду справи, встановлено, що 28.07.2021 року відповідачем винесено податкову вимогу №0098794-1304-0467  на  суму 97956557,87 грн. та складено акт №324 від 28.07.2021року про опис майна  в податкову заставу.
          Отже, колегія суддів, перевіривши зазначені в заяві позивача про забезпечення позову доводи на предмет їх відповідності вище викладеним нормам та з`ясованим обставинам, а також, оцінивши докази, які уже містяться у матеріалах справи та дослідивши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає правомірними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції про існування визначених у  статті 150 КАС України  обставин для вжиття заходів забезпечення позову
          Також, колегія суддів не бере до уваги доводи апелянтів про те, що предмет спору у справі №640/9862/20 є ідентичним предмету спору у даній справі, виник між тими самими сторонами і тих самих підстав.
          Колегія суддів зазначає, що в контексті спірних правовідносин адміністративний позов у справі №640/20750/21 було подано позивачем з інших підстав ніж ті, з яких було подано адміністративний позов у справі №640/9862/20.
          З матеріалів справи убачається, що новою підставою для подання адміністративного позову у справі № 640/20750/21 стало неправильне застосування відповідачем при проведенні перевірки ставки розміру орендної плати.
          Колегія суддів зауважує, що на даний факт позивач не посилався в адміністративному позову у справі №640/9862/20 та відповідно даний факт не брався до уваги судами при розгляді даної справи.
          Відтак, доводи апелянтів про те, що предмет спору у справі №640/9862/20 є ідентичним предмету спору у даній справі та виник між тими самими сторонами і з тих самих підстав є необґрунтованими.
          Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2021 року. 
          Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
          Згідно з положеннями   статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Відповідно до вимог   статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Суд апеляційної інстанції зазначає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
          Керуючись ст. 243, 310, 315, 316, 322, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

          Апеляційні скарги Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та Дніпровської міської ради залишити без задоволення.
          Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2021 року залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

          Головуючий суддя                                                            І.О. Грибан

          Судді:                                                                                В.Ю. Ключкович

                                                                                          А.Б. Парінов

          (повний текст постанови складено 01.11.2021р.)