УХВАЛА

10 листопада 2021 року 
м. Київ

Справа №  923/786/20 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Картере В.І.

перевіривши матеріали касаційної скарги  ОСОБА_1 
на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 (колегія суддів  у складі: Філінюк І.Г. - головуючий,  Бєляновский В.В., Богатир К.В.)
та  ухвалу Господарського суду Херсонської області від 29.09.2020 (суддя                       Литвинова В.В.) 

у справі № 923/786/20 
за заявою ОСОБА_2   
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оздоровчий комплекс "Енергія"
про банкрутство, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20.10.2021 подав касаційну скаргу на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 та ухвалу  Господарського суду Херсонської області від 29.09.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Оздоровчий комплекс "Енергія" разом із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає вимогам        ст. 290 ГПК України, що є підставою для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір" .
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2020 встановлений у розмірі 2102 грн.
Відповідно до п.п. 5, 9 ч. 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання касаційних скарг у справі про банкрутство становить 200% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги; ставка судового збору за подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство становить 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Отже, скаржник повинен був надати суду докази сплати судового збору  за подання касаційної скарги до Верховного Суду у розмірі  42 040 грн. (2102 х 10 х 200%). 
Належними реквізитами  для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ у Верховному Суді є: УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; номер рахунку (IBAN): UA288999980313151207000026007; код  класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)"; символ звітності банку: 207 та надати належні докази сплати судового збору касаційному суду.
Проте до матеріалів касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст.291 ГПК України  особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.
Надіслання копії касаційної скарги з доданими до неї документами іншим учасникам справи листом з описом вкладення є обов`язком заявника касаційної скарги. Не повідомлена належним чином сторона у справі, як учасник господарського процесу, позбавлена можливості володіти об`єктивною інформацією стосовно руху господарського процесу.
Згідно зі ст.ст. 73, 76, 77 ГПК України належним та допустимим доказом надсилання іншому учаснику справи копії касаційної скарги з додатками може вважатися розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) з надіслання адресату листа з описом вкладення, поданий в оригіналі або в належній чином засвідченій копії.
Однак до касаційної скарги ОСОБА_1 не додано доказів направлення її копії сторонам у справі, чим порушено вимоги  ст. 291 ГПК України.
Разом з тим відповідно до положень ч. 2  ст. 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
Згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).  Зокрема, у разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі п. 2 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
При цьому заявник касаційної скарги повинен враховувати, що за змістом п. 1          ч. 3 ст. 310 ГПК України скасування судових рішень через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України.
Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати про неправильне застосування конкретних норм матеріального права чи порушення норм процесуального права судами при прийнятті оскаржуваних судових рішень, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування, яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень, а також зазначити виключний (виключні) випадок (випадки), передбачений (передбачені) п.п. 1 - 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України щодо підстави (підстав), на якій (яких) подано касаційну скаргу. 
ОСОБА_1 , звертаючись з касаційною скаргою на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 та ухвалу Господарського суду Херсонської області від 29.09.2020, в якості підстав для касаційного оскарження посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах та на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду. 
Однак скаржник не дотримався вимог п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України, оскільки у касаційній скарзі належним чином не зазначив, у яких саме правовідносинах відсутній відповідний висновок Верховного Суду щодо застосування конкретної норми права та в якій саме постанові Верховного Суду викладений висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. Тобто у касаційній скарзі відсутнє належне зазначення виключного (виключних) випадку (випадків), передбаченого (передбачених) п.п. 1 - 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України.
З огляду на викладене касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху на підставі ч. 2 ст. 292 ГПК України із наданням скаржнику строку для усунення зазначених недоліків, шляхом: зазначення підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 287 ГПК України підстави (підстав) у спосіб, передбачений п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України; надання суду доказів надсилання всім учасникам справи копій касаційної скарги і доданих до неї документів листом з описом вкладення, доказів сплати судового збору у встановленому порядку в розмірі 42 040 грн.  
Суд звертає увагу скаржника на те, що заяву про усунення недоліків касаційної скарги слід подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії заяви про усунення недоліків касаційної скарги іншим учасникам справи.
У касаційній скарзі ОСОБА_1  просить поновити пропущений строк на касаційне оскарження відповідних судових рішень, однак вказане клопотання не розглядається, оскільки касаційна скарга подана в межах строку на касаційне оскарження.
Керуючись нормами статей 174, 234,  235, 287, 288, 290, 291, 292 ГПК України, Верховний Суд 
УХВАЛИВ:

1.  Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 та ухвалу Господарського суду Херсонської області від 29.09.2020  у справі № 923/786/20  залишити без руху.
2.    Надати   ОСОБА_1 строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.
3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                          В.Картере