Справа № 944/3125/21                                Головуючий у 1 інстанції: Колтун Ю.М. 
Провадження № 33/811/1441/21                                Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Радановича Григорія Михайловича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові його апеляційну скаргу на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 21 вересня 2021 року, 

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн.
Згідно постанови судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 14 червня 2021 року о 02 год. 20 хв. в смт. Івано-Франкове на вул. А.Міцкевича, 20 керував автомобілем марки «Volkswagen Golf», з номерним знаком НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та за допомогою технічного засобу «Драгер» відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати постанову судді суду першої інстанції та закрити провадження у справі. 
Вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою.
Апелянт зазначає, що у його діях відсутній склад цього адміністративного правопорушення, оскільки у місці та у час, що зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №185871 від 5 червня 2021 року він не керував автомобілем марки «Volkswagen Golf», з номерним знаком НОМЕР_1 , працівниками поліції зупиненим не був, а ще задовго до приїзду поліції він знаходився на пасажирському сидінні в автомобілі матері.
Вважає висновок працівників поліції щодо керування ним автомобілем марки «Volkswagen Golf», з номерним знаком НОМЕР_1 , зазначений у протоколі, є ні чим іншим як припущенням, що не ґрунтується на доказах.
Звертає увагу, що працівники поліції не запропонували йому добровільно пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки, а відразу без будь-яких пояснень насильницьким способом відвезли його у заклад охорони здоров`я, не склавши скерування для проходження огляду у закладі охорони здоров`я, не забезпечивши фактично затриманому права на захист, про що безпідставно склали протокол про адміністративне правопорушення без участі затриманого та двох свідків, не надавши затриманому можливості ознайомитися з ним, підписати його та отримати копію цього протоколу.
Вказує на те, що інспектор поліції не повідомляв йому щодо наслідків відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, про що не здійснено жодної відмітки у протоколі.
Також звертає увагу, що працівники поліції не запросили свідків для фіксації етапів перевірки, не вели безперервний відеозапис всіх дій, не надали йому можливості викласти свої пояснення письмово.
Зазначає, що надані показання свідком ОСОБА_2 в суді першої інстанції під присягою, співпадають з іншими матеріалами справи, водночас повністю спростовують версію працівників поліції, що викладена ними у протоколі та виключають в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його представника на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суддя апеляційного суду вважає, що суддя суду першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя суду першої інстанції дав належну оцінку і навів у постанові, зокрема даними наведеними у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №185871 від 14 червня 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота), відеозаписом працівників поліції з якого вбачається, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі та за допомогою приладу «Драгер» відмовився; рапортом поліцейського ВРПП Яворівського РВП ст. Сержанта поліції І.С. Палюха з якого вбачається, що водій після зупинки автомобіля пересів на сидіння пасажира, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився. 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки у місці та у час, що зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №185871 від 5 червня 2021 року, він не керував автомобілем, працівниками поліції зупиненим не був, а ще задовго до приїзду поліції він знаходився на пасажирському сидінні в автомобілі матері не заслуговують на увагу судді апеляційного суду, оскільки апелянтом не доведено зазначених доводів належними та допустимими доказами.
З рапорту поліцейського ВРПП Яворівського РВП ст. сержанта поліції І.С. Палюха (а.с. 3) вбачається, що ОСОБА_1 після зупинки автомобіля пересів на місце пасажира, окрім того на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння відмовився від проходження такого на місці зупинки автомобіля, та в медичному закладі категорично відмовився від проходження огляду. Окрім того з відеозапису вбачається, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду спершу у зв`язку з тим, що немає його адвоката (проте не здійснив жодних дій, щоб повідомити свого адвоката), а в подальшому взагалі відмовився від проходження огляду за допомогою приладу драгер та в медичному закладі.
Покликання апелянта в підтвердження своїх доводів на відсутність направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`ягніння, суддя апеляційного суду до уваги не бере, оскільки зазначений документ не складався в зв`язку з відмовою ОСОБА_2 від огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Твердження апелянта, що працівники поліції не запросили свідків для фіксації етапів перевірки, не вели безперервний відеозапис усіх дій, не надали йому можливості викласти свої пояснення письмово, не заслуговують на увагу.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Як вбачається з матеріалів справи, зазначених вимог закону працівники поліції дотримали, окрім того яв вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не ставиться в провину керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а лише відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Доводи ОСОБА_1 , що суддею суду першої інстанції не взято до уваги пояснення його матері, надані в суді першої інстанції не знайшли свого підтвердження суддею апеляційної інстанції.
Як вбачається з постанови судді суду першої інстанції, пояснення свідка ОСОБА_2 (яка є матірю ОСОБА_1 ) суддя суду першої інстанції оцінив повно, об`єктивно та в достатній мірі, та з такою оцінкою погоджується суддя апеляційного суду.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки судді суду першої інстанції. 
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень суддею суду першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суддя суду першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суддя суду першої інстанції також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням його особи, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, - 

   постановив: 

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 21 вересня 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення – без змін. 
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                Партика І.В.