ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/2072/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №690/366/20 Категорія: 304090000 	Линдюк В. С. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Вініченко Б. Б. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       25 листопада 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Гончар Н.І.
за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Ватутінського міського Черкаської області від 27 вересня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 
в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказувало, що між сторонами 18.11.2015 року укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання ОСОБА_1 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору відповідач отримала кредит у розмірі 1 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг.
ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувались, внаслідок чого станом на 05.08.2020 року утворилася заборгованість у розмірі 13 253,20 грн, з яких: 1 297,26 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 453,88 грн – заборгованість за відсотками, нарахованими згідно ст. 625 ЦК України; 11 502,06 грн – пеня.
На підставі викладеного АТ КБ «Приватбанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 18.11.2015 року у розмірі 13253, 20 грн станом на 05.08.2020 року та судові витрати.
Заочним рішенням Ватутінського міського Черкаської області від 27 вересня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що заочним рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 23.12.2019 року, яке набрало законної сили, в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.
Відповідно до виписки з карткових рахунків ОСОБА_1 , яку надано стороною позивача, останнє використання кредитних коштів відповідачем здійснено 21.06.2017 року в розмірі 21,90 грн (оплата в магазині за адресою: АДРЕСА_1 ).
Згідно розрахунку заборгованості, зробленого стороною позивача, заборгованість ОСОБА_1 за простроченим тілом кредиту з 01.03.2019 року становила 1 297,26 грн та у подальшому не змінювалась.
З огляду на вказане, враховуючи те, що рішенням суду в цивільній справі, що набрало законної сили, вже встановлено безпідставність заявлених вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 з приводу заборгованості за кредитним договором від 18.11.2015 року № б/н, оскільки стороною позивача не доведено факт того, сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена в формі розміру кредитного ліміту, що має бути встановлений на картку, розміру сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Водночас суд першої інстанції вважав, що відсутні підстави для постановлення ухвали про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки різняться предмети спору в цивільних справах № 690/394/19 та № 690/366/20.
Не погодившись з вказаним рішенням суду АТ КБ «Приватбанк» звернулося з апеляційною скаргою в якій вказує, що рішення суду прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального та матеріального права, а тому просило його скасувати та ухвалити нове, яким вимоги банку задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги банком зазначено, що звертаючись повторно з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості банком надано нові належні та допустимі докази, якими обґрунтовано позовні вимоги та надано новий розрахунок заборгованості відповідно до умов укладеного договору.
Так, наявність рішення про відмову в задоволенні позовних вимог через необґрунтованість позову, не позбавляє банк права на звернення до суду з новою позовною заявою та новим обґрунтуванням позовних вимог.
Зазначає, що активація відповідачем картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору.
Крім того, у виписці по рахунку коштів чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, а також факти використання відповідачем грошей, отримання ним коштів через банкомати, а отже й отримання кредитної картки, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги доходить наступних висновків.
Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно копії анкети-заяви від 18.11.2015 року  ОСОБА_1  підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі – Договір).
Представником позивача у якості додатків до вказаного позову також долучено Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/).
Водночас у даній анкеті-заяві від 18.11.2015 року, яка підписана від імені  ОСОБА_1 , відсутні будь-які відмітки про її бажання оформити на своє ім`я платіжну картку «Універсальна» певного виду, з подальшим встановленням на ній кредитного ліміту у певному розмірі, а також те, що вона отримала Пам`ятку клієнта, яка містить тарифи і основні умови обслуговування та кредитування, та ознайомилась з їх змістом.
Згідно наданого представником позивача розрахунку у зв`язку з порушеннями відповідачем умов зазначеного Договору станом на 05.08.2020 року утворилася заборгованість у розмірі 13 253,20 грн, з яких: 1 297,26 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 453,88 грн – заборгованість за відсотками, нарахованими згідно ст. 625 ЦК України; 11 502,06 грн – пеня.
Також встановлено, що в 2019 році у провадженні Ватутінського міського суду Черкаської області перебувала цивільна справа № 694/394/19 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості станом на 10.07.2019 року за кредитним договором від 18.11.2015 року № б/н у загальній сумі 11 511,28 грн., з яких: 1 297,26 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту, 6 891,14 грн – пеня за прострочене зобов`язання, 2 298,53 грн – пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму понад 100 грн., 500 грн – штраф (фіксована частина), 524,35 грн – штраф (процентна складова). Підставою вказаного позову стало невиконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань відповідно до заяви від 18.11.2015 року № б/н на підставі якої вона отримала кредит у розмірі 1 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Заочним рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 23.12.2019 року, яке набрало законної сили, в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.
Відповідно до ч. 4 ст. 85 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Даним рішенням, яке не оскаржувалось позивачем та набрало законної сили, судом встановлені обставини того, що у анкеті-заяві ОСОБА_1 , копію якої надано до суду, відсутня відмітка про отримання нею та ознайомлення зі змістом Пам`ятки клієнта, яка містить тарифи і основні умови обслуговування та кредитування. При цьому, представник позивача, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, вказавши, що фактична заборгованість за тілом кредиту відсутня, просив стягнути складові його вартості, зокрема заборгованість за простроченим тілом кредиту, а також пеню і штрафи за несвоєчасну оплату користування кредитними коштами. Крім того, анкета-заява від 18.11.2015 року, яка підписана від імені ОСОБА_1 відсутні будь-які відмітки про її бажання оформити на своє ім`я платіжну картку «Універсальна» певного виду, з подальшим встановленням на ній кредитного ліміту у певному розмірі, а також те, що вона отримала Пам`ятку клієнта.
Згідно розрахунку заборгованості, зробленого стороною позивача, заборгованість ОСОБА_1 за простроченим тілом кредиту з 01.03.2019 року становила 1 297,26 грн та у подальшому не змінювалась.
Тобто, як у справі №690/394/19, так і у даній справі №№690/366/20 розмір заборгованості за тілом кредиту не змінився, різняться лише складові кредитної заборгованості, при цьому судом при розгляді справи №690/394/19 встановлено відсутність будь-яких кредитних зобов`язань між сторонами у зв`язку з їх недоведеністю позивачем.
Наразі сума боргу відрізняється за складовими кредитного договору, водночас як їх нарахування банком здійснено на той самий розмір тіла кредиту - 1 297,26 грн, недоведеність якого встановлено обставинами у справі №690/394/19.
Отже, судом першої інстанції зроблені вірні висновки, що рішенням суду в цивільній справі, що набрало законної сили, вже встановлено безпідставність заявлених вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 з приводу заборгованості за кредитним договором від 18.11.2015 року № б/н.
Доводи апеляційної скарги даних висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки судом в повній мірі дотримано норми матеріального та процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.
Заочне рішення Ватутінського міського Черкаської області від 27 вересня 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Судді