СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року                                  м. Харків                        Справа №913/659/20  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Сгара Е.В. , суддя  Склярук О.І.,
за участю секретаря судового засідання Легуші Я.С.,
за участю представників сторін:
від позивача – не з`явився, 
від відповідача – Старовойтов О.В., свідоцтво серія ЛГ №000212 від 19.04.2019, ордер серія ВВ №1015208 від 03.08.2021,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.№2543Л/1 від 17.08.2021) на рішення Господарського суду Луганської області від 10.03.2021 (м. Харків, суддя Шеліхіна Р.М., повний текст рішення складено 22.03.2021) у справі №913/659/20,
за позовом Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль», м. Сєвєродонецьк, Луганська область,
до Фізичної особи – підприємця Работілова Сергія Володимировича, м. Сєвєродонецьк, Луганська область,
про стягнення 372056,99 грн, - 

ВСТАНОВИВ:

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 259570,46 грн за період з жовтня 2015 року по квітень 2020 року, 3% річних у сумі 19834,46 грн за період з 27.11.2015 по 31.08.2020, інфляційних втрат у сумі 47381,87 грн за період з 27.11.2017 по 31.08.2020 та пені у сумі 45270,20 грн за період з 19.11.2019 по 31.08.2020 за надані послуги з централізованого опалення за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді від 15.10.2007 №496.
Рішенням Господарського суду Луганської області від 10.03.2021 у справі №913/659/20 позов задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Работілова Сергія Володимировича заборгованість в сумі 259570,46 за період з жовтня 2015 року по квітень 2020 року, пеню в сумі 45270,20 грн за період з 19.11.2019 по 31.08.2020, 3% річних в сумі 19793,25 грн за період з 27.11.2015 по 31.08.2020, інфляційні втрати в сумі 47381,87 грн за період з 27.11.2015 по 31.08.2020, судовий збір в сумі 5580,23 грн видати наказ після набрання рішенням законної сили. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.     
Відповідач з вказаним рішенням суду не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 10.03.2021 по справі №913/659/20 та ухвалити нове рішення, яким відмовити ДП «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» у задоволенні позовних вимог про стягнення з фізичної особи-підприємця Работілова С.В. на користь ДП «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» заборгованості в сумі 259570,46 грн, за період з жовтня 2015 року по квітень 2020 року, пені в сумі 45270,20 грн за період 19.11.2019 по 31.08.2020, 3% річних в сумі 19793,25 грн за період з 27.11.2015 по 31.08.2020, інфляційні втрати в сумі 47381,87 грн за період з 27.11.2015 по 31.08.2020.  
В обґрунтування своєї позиції по справі апелянт вказує, що з моменту прийняття розбіжностей договір №496 від 13.10.2013 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води відповідно до п.9.4. вказаного договору набрав чинності, а договір №496 від 15.10.2007 став вважатися таким, що втратив чинність. Відповідне узгоджується із ч.7 ст.181 Господарського суду України, яку суд помилково не застосував. Отже, на думку апелянта суд першої інстанції не дослідивши належним чином проект договору від 13.10.2013 №496 та проект розбіжностей від 27.10.2013 дійшов до передчасних висновків, що заборгованість за постачання теплової енергії має стягуватись з відповідача на підставі договору від 15.10.2007 №496, який станом на жовтень 2015, тобто на дату, з якої позивач почав нараховувати заборгованість вже тратив чинність. 
Одночасно з апеляційною скаргою апелянт подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Зокрема, апелянт посилається на те, що він вже звертався до суду апеляційної інстанції зі скаргою на судове рішення, однак у зв`язку із неусунутими недоліками, вона була повернута судом. Крім того, апелянт посилається на те, що Работілов С.В. перебував на амбулаторному лікуванні у період з 01.06.2021 по 11.06.2021, що підтверджується довідкою лікаря від 26.07.2021, що додана до апеляційної скарги, у зв`язку з чим не міг вчасно усунути недоліки скарги, з якою звернувся вперше.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.08.2021 поновлено Фізичній особі – підприємцю Работілову Сергію Володимировичу пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження у справі №913/659/20. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи – підприємця Работілова Сергія Володимировича. Встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали. Відзив має бути оформлено у відповідності до вимог ст.263 Господарського процесуального кодексу України, якою, зокрема, передбачено, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. Призначено справу №913/659/20 до розгляду  на 23.09.2021 у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132.  Повідомлено учасників справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції та про можливість подати будь-які документи у справі на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису з урахуванням вимог Закону України «Про електронний цифровий підпис» та Закону України «Про електронні довірчі послуги». Доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті.
Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2021, у зв`язку з відпусткою суддів Склярук О.І. та Хачатрян В.С. для розгляду справи №913/659/20 визначено наступний склад колегії суддів: суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Терещенко О.І.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.09.2021 розгляд справи відкладено. Призначено судове засідання на 26.10.2021. Повідомлено учасників апеляційного провадження про дату, час та місце розгляду справи в судовому засіданні. Доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті.
Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2021, у зв`язку з відпустками суддів Россолова В.В. та Терещенко О.І. для розгляду справи №913/659/20 визначено наступний склад колегії суддів: суддя Гетьман Р.А., суддя Сгара Е.В., суддя Склярук О.І.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.10.2021 задоволено заяву Фізичної особи – підприємця Работілова Сергія Володимировича про участь його представника у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №913/659/20 , яке відбудеться 26.10.2021 о 10:30 год., у залі судового засідання №132 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EаsyCon», з використанням власних технічних засобів представника, який подав вказану заяву. Судове засідання у справі №913/659/20, яке відбудеться 26.10.2021 о 10:30 год. ухвалено провести за участю представника Фізичної особи – підприємця Работілова Сергія Володимировича – адвоката Старовойтова О.В. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EаsyCon», з використанням власних технічних засобів вказаного представника.
Позивач до судового засідання 26.10.2021 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача отримав копію ухвали суду про слухання справи в даному судовому засіданні – 04.10.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т.2, а.с.67).
Відповідно до частини 1 статті 285 Господарського процесуального кодексу України рішення суду апеляційної інстанції вручаються (видаються або надсилаються) в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу.
Згідно статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення, зокрема, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.
Враховуючи, що учасники розгляду були повідомлені належним чином, явка представників сторін у судове засідання не була визнана обов`язковою, а наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.
У судовому засідання 28.10.2021 представник відповідача просив апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення уповноваженого представника апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступні обставини.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору купівлі-продажу 37/100 часток нежитлового приміщення ВЕІ № 612096, Работілов Сергій Володимирович з 29.12.2006 є власником приміщення магазину промислових товарів за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Першотравнева, б. 34 (а.с.8-9).
Між Державним підприємством Сєвєродонецька теплоелектроцентраль (надалі - енергопостачальна організація) та фізичною особою-підприємцем Работіловим Сергієм Володимировичем (надалі - споживач) було укладено Договір про постачання теплової енергії в гарячій воді від 15.10.2007 №496 (надалі - договір), за умовами якого енергопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором (п. 1 договору).
У відповідності до п. 2.1. договору, теплова енергія постачається споживачу у вигляді води на такі потреби: 
-опалення - в період опалювального сезону;
-гаряче водопостачання - протягом року у приміщення за адресою вул.Першотравнева, 34/37 загальною площею 153,9 м2.
В п. 2.2 договору сторони передбачили, що енергопостачальна організація, постачає споживачу в період з 15 жовтня 2007 року до 15 жовтня 2008 року теплову енергію в гарячій воді в межах Q рік = 32 Гкал/рік з максимальним тепловим навантаження ЕQ = 0,0151 Гкал/годину.
Згідно з п. 4.2.2 договору споживач теплової енергії зобов`язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.
У п. 5.1 договору сторони домовились, що облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку, у разі їх відсутності - розрахунковим способом.  Зі змісту позовної заяви вбачається, що нежитлове приміщення відповідача не обладнано приладом обліку теплової енергії.
Відповідно до п. 6.1 договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться за рахунками, виписаними на підставі показань приладів обліку або розрахунковим способом, виключно в грошовій формі відповідно до діючих тарифів за розрахунковий період (місяць), встановлених відділом цін Луганської облдержадміністрації.
Згідно з п. 6.2 договору розрахунковим періодом є календарний місяць.
Орієнтовна вартість теплової енергії, що постачається споживачу, за поточний рік, відповідно до тарифів, діючих на момент укладення договору становить 6880,00 гривень, ПДВ 1736,00 гривень, усього 8256,00 гривень. Ціна за 1 Гкал (тариф) 215,00 грн без ПДВ (п. 6.3 договору).
Відповідно до п. 6.4. договору споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує енергопостачальній організації вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.
Споживачі, що не мають приладів обліку, а позивач у позовній заяві вказує, що у приміщенні відповідача не має приладів обліку, різницю між заявленою та фактично спожитою тепловою енергією сплачують не пізніше 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим (п.6.6.договору).
В пункті 7.2.3. договору передбачено, що за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію, нараховується пеня за 1 рік в розмірі 1% належної до сплати суми за кожен день прострочення.
За прострочку оплати на суму боргу нараховується індекс інфляції (п. 7.2.4. договору).
Пунктом 10.1 договору сторони передбачили, що цей договір набуває чинності з 15 жовтня 2007 року та діє до 15 жовтня 2008 року.
Відповідно до п. 10.2 договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін. Припинення дії договору не звільняє споживача від обов`язку повної сплати спожитої теплової енергії.
На виконання умов договору позивач поставляв відповідачу теплову енергію по вартості 1 Гкал:
- з 01.05.2015 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 1707,73 грн. (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України від Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів (крім населення) Державного підприємства Сєвєродонецька теплоелектроцентраль від 30.04.2015 № 1384;
- з 01.11.2015 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 1642,61 грн. (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України від Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП від 29.10.2015 № 2690;
- з 01.02.2016 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 1617,14 грн. (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України від Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП від 28.01.2016 № 54;
- з 01.10.2016 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 1429,43 грн. (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України від Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП від 29.09.2016 № 1757;
- з 02.12.2016 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 1780,97 грн. (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України від Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП від 02.12.2016 № 2126;
- з 24.02.2017 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 1792,58 грн. (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України від Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП від 01.02.2017 № 151;
- з 12.10.2018 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 2067,74 грн. (без ПДВ) відповідно до наказу Про застосування тарифів на теплову енергію для бюджетних та інших споживачів від 17.10.2018 № 137;
- з 01.01.2019 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 1635,40 грн. (без ПДВ) відповідно до наказу Про застосування тарифів на теплову енергію для бюджетних та інших споживачів від 08.01.2019 № 01 та рішення Про встановлення тарифів на теплову енергію, її транспортування та постачання для категорій: населення, бюджетні установи та інші споживачі м. Сєвєродонецька, який обслуговує ДП «СЄВЄРОДОНЕЦЬКА ТЕЦ»     від 28.12.2018 № 1031;
- з 01.05.2020 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 1311,05 грн. (без ПДВ) відповідно до наказу Про застосування тарифів на теплову енергію для бюджетних та інших споживачів від 25.05.2020 №31 та рішення Про встановлення тарифів на теплову енергію, її транспортування та постачання для категорій: населення, бюджетні установи та інші споживачі м. Сєвєродонецька, який обслуговує ДП «СЄВЄРОДОНЕЦЬКА ТЕЦ»  від 27.04.2018 № 254.
Початок та закінчення опалювального сезону у м. Сєвєродонецьку регулюється рішеннями виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради про початок/закінчення опалювального сезону №449 від 08.09.2015, №140 від 05.04.2016, №537 від 11.10.2016, №184 від 06.04.2017, №516 від 18.10.2017, №217 від 06.04.2018, №752 від 10.10.2018, №379 від 26.03.2019, №1093 від 18.10.2019, №212 від 03.04.2020 (а.с. 15-20).
Позивач постачав теплову енергію на централізоване опалення в опалювальні періоди 2015-2016, 2016-2017, 2017-2018, 2018-2019 років за адресою: м. Сєвєродонецьк Луганської області, за адресою вул. Першотравнева, 34/37, що підтверджується актами про включення теплоустановок від 22.10.2015 №0507, від 22.10.2016 №0507, від 29.10.2017 №0507, від 12.11.2018 №0507, від 30.10.2019 №0507, які підписані представником КПЖ «Світанок» та представником обслуговуючої організації (а.с.21-22).
Сторонами не оспорюється, що нежитлове приміщення магазину промислових товарів за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул.Першотравнева, б.34, куди поставлялась теплова енергія за вказаним договором, знаходиться  на першому поверсі житлового будинку, а система теплопостачання нежитлового приміщення відповідача, є невід`ємною частиною централізованого опалення житлового будинку.
За надані послуги з централізованого опалення, у період з жовтня 2015 року по квітень 2020 року, відповідачу щомісяця були направлені рахунки-акти пріоритетними листами з описом вкладення, які є одночасно актами передавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на адресу, яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Леніна (Дружби народів), буд.33-Г (а.с.23-98) на загальну суму 259570,46 грн.
З метою досудового врегулювання спору, відповідачу неодноразово надсилалися претензії щодо оплати заборгованості за спожиту теплову енергію: №08-14-21 від 10 лютого 2015 року, №08-14-33 від 14 березня 2017 року, №08-14-131 від 06 червня 2017 року, №08-14-43 від 29 січня 2018 року, №08-14-203 від 18 травня 2018 року, №08-14-38 від 06 лютого 2019 року, №08-14-113 від 05 червня 2019 року, №08-14-33 від 22 січня 2020 року, №08-14-180 від 26 травня 2020 року (а.с.103-113).
ФОП Работілов направляв позивачу лист від 14.09.2010 б/н, в якому просив розірвати договір від 15.10.2007 №496 та припинити постачання теплової енергії в нежиле приміщення за адресою: 93400, м. Сєвєродонецьк, вул. Першотравнева, 34/37 (а.с.121).
Заявою від 28.12.2012 відповідач повідомляв позивача, що теплова мережа через яку поставляється теплова енергія нежитлове приміщення демонтована, а спірний договір не існує (а.с.122).
У відповідь листами від 21.01.2014 №08-06-56 (а.с.99) та від 22.01.2013 №08-6-108 (зворотна сторінка а.с.122) року, ФОП Работілов С.В. повідомлявся про неможливість самовільного відключення від мережі централізованого опалення та зазначалось, що для перегляду договірних відносин, відповідачу необхідно надати докази про відсутність централізованого опалення у приміщенні, а саме, акт про відключення приміщення від ЦО і ГВП затверджений комісією, що передбачено «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21.07.2005 №630.
Позивач в листах зазначав: оскільки самовільне відключення від мереж централізованого опалення заборонено, а ФОП Работілов С.В. не надав позивачу документів, які б підтверджували відключення нежитлового приміщення за адресою: Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Першотравнева, б. 34 від мереж централізованого опалення із дотриманням Правил від 21.07.2005 №630, то підстав для перегляду умов надання послуг з централізованого теплопостачання не виникло. Відтак нарахування плати за централізоване опалення ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ» не припинено.
У зв`язку з неналежним виконанням умов договору у відповідача перед позивачем за період з листопада 2015 року по квітень 2020 року утворилась заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в загальному розмірі 259570,46 грн.
Відповідач надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у спірний період не оплатив, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
За несвоєчасну сплату послуг з централізованого опалення та на підставі ч.6 ст. 232 ГК України та ст.625 ЦК України позивачем нараховано та заявлено до стягнення з 3% річних у сумі 19834,46 грн за період з 27.11.2015 по 31.08.2020, інфляційні втрати у сумі 47381,87 грн за період з 27.12.2015 по 31.08.2020.
Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення суми основного бору, пені та інфляційних втрат в повному обсязі; вимоги про стягнення 3% річних задовольнив частково з огляду на невірність наданого позивачем розрахунку.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України  договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (частина третя статті 626 Цивільного кодексу України).
Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно вимог частини першої статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Частиною 6 ст. 276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.
Положеннями ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно сплачувати теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
За приписами ч. 3 ст. 24, ч. 2, ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані: забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів; здійснювати перерахунок за спожиту теплову енергію із споживачами з урахуванням авансового платежу та показань приладів комерційного обліку теплової енергії протягом місяця після закінчення опалювального періоду.
Договором про постачання теплової енергії в гарячій воді від 15.10.2007 №496, укладеним сторонами по справі, визначено порядок виконання відповідачем зобов`язань по сплаті вартості фактично наданих послуг споживачами, що не мають приладів обліку – не пізніше 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим (п.6.6.договору).
Позивач надав відповідачу послуги, передбачені договором, що належним чином - в порядку ст.ст.73-79 ГПК України - підтверджено матеріалами справи, зокрема, актами про включення тепло установок з централізованого опалення за період опалювальних сезонів 2015-2016, 2016-2017, 2017-2018, 2018-2019 та за 2019-2020 років на суму 259570,46 грн за адресою відповідача (а.с.23-98). 
Тарифи, початок та закінчення опалювального сезону у м. Сєвєродонецьку підтверджуються рішеннями виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради про початок/закінчення опалювального сезону №449 від 08.09.2015, №140 від 05.04.2016, №537 від 11.10.2016, №184 від 06.04.2017, №516 від 18.10.2017, №217 від 06.04.2018, №752 від 10.10.2018, №379 від 26.03.2019, №1093 від 18.10.2019, №212 від 03.04.2020 (а.с. 15-20).
Так, згідно рахунків на оплату, виставлених позивачем, надані позивачем послуги за вказаний період дорівнюють сумі 259570,46 грн (а.с.23-98). Відповідач послуги не оплатив, на підставі чого у позивача виникло право на стягнення боргу з відповідача в заявленій сумі - 259570,46 грн, у відповідності до умов договору та вимог закону.
За таких підстав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позов в частині стягнення боргу в сумі 259570,46 грн за період опалювальвальних сезонів протягом листопада 2015 - квітня 2020 років за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді від 15.10.2007 №496, укладеним сторонами по справі, підлягає задоволенню.
Щодо заявлених до стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат колегія суддів зазначає таке.
У статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно (ч. 1 ст. 551 ЦК України).
Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до п.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами.
Споживач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію – нараховується пеня за 1 рік в розмірі 1% належної до сплати суми за кожен день прострочення (п.7.2.3. договору).
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, колегія суддів встановила, що він здійснений вірно та є арифметично правильним. Відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 45270,20 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Так позивачем нараховано та заявлено до стягнення 47381,87 грн інфляційних втрат та 19834,46 грн три проценти річних.
Судова колегія перевіривши здійснені позивачем розрахунки трьох процентів річних та інфляційних втрат встановила, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що за період з 27.11.2015 по 31.08.2020 3% річні підлягають задоволенню у розмірі 19793,25 грн, а інфляційні втрати у розмірі 47381,87 грн.
Вищенаведені висновки апелянтом в тексті апеляційної скарги – не спростовувались.
Стосовно посилань апелянта на те, що з моменту прийняття розбіжностей договір №496 від 13.10.2013 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води відповідно до п.9.4. вказаного договору набрав чинності, а договір №496 від 15.10.2007 став вважатися таким, що втратив чинність, суд зазначає наступне. 
Матеріали справи містять заяву відповідача до якої були додані: відзив на позовну заяву, повідомлення про припинення договору; лист відповідача до позивача від 27.10.2013; проект договору від 13.10.2013; протокол розбіжностей до договору; заяви відповідача до дирекції ТЕЦ від 11.01.2013 та 11.06.2013.
Апелянт посилається на те, що у відповідності до ч.7 ст.181 Господарського кодексу України в редакції станом на 11.10.2013 якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого  на державному замовленні або такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону,  або сторона -  виконавець за договором,  що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала  протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до   суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.
Однак, суд зазначає, що матеріали справи не містять будь-якого супровідного листа із проставленими штампами вихідної/вхідної кореспонденції сторін, відбитків поштових штемпелів Укрпошти, квитанцій, фіскальних чеків, описів вкладення тощо, які б могли достеменно свідчити про направлення протоколу розбіжностей на адресу позивача.
Таким чином, колегія суддів вказує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів направлення протоколу розбіжностей на адресу позивача у справі, у зв`язку із чим у суду відсутні підстави вважати, що позивач отримував вказаний протокол. А отже, відсутні підстави для застосування ч.7 ст.181 ГК України в редакції станом на 11.10.2013, а договір від 15.10.2007 №496 є таким, що продовжив свою дію. 
Інших доводів непогодження із рішенням суду першої інстанції апеляційна скарга – не містить.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення в оскаржуваному рішення, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі учасникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Таким чином, колегія суддів встановила, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення, у зв`язку з чим підстав для задоволення скарги – колегія суддів не вбачає.
Ураховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 129, 233, 240, 269, п.1, ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи – підприємця Работілова Сергія Володимировича залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Луганської області від 10.03.2021 у справі №913/659/20 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки касаційного оскарження передбачено ст.ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 28.10.2021.

Головуючий суддя                                                                    Р.А. Гетьман

Суддя                                                                                           Е.В. Сгара  

Суддя                                                                                           О.І. Склярук