УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/6840/19
Провадження № 22-ц/4820/1907/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 грудня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Купельського А.В. (суддя-доповідач),
Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Журбіцький В.О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 червня 2019 року (суддя Приступа Д.І.) у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором поставки,
в с т а н о в и в :
У березні 2019 року ФОП ОСОБА_2 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що 17 квітня 2014 року між ним як постачальником відповідно до умов договору та фізичною особою—підприємцем ОСОБА_1 як покупцем був укладений договір поставки № БТ-0015180. 
Відповідно до п. 1.1. Договору поставки постачальник зобов`язується на умовах, визначених у договорі, передати у власність покупцеві товар, а останній зобов`язується прийняти та оплатити визначений договором товар в асортименті, кількості та номенклатурі у відповідності з накладними, які є невід`ємною частиною укладеного договору. 
Відповідно до пункту 2.2. Договору, відповідач зобов`язався оплатити поставлений товар протягом 20 банківських днів з моменту поставки товару за накладною.
Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого станом на 19.06.2018 його заборгованість відповідно до умов спірного договору становить 167 780,10 грн., які він в добровільному порядку сплатити відмовляється.
03.07.2015 ФОП ОСОБА_1 припинив свою підприємницьку діяльність.
У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 суму основного боргу у розмірі 167 780,10 грн. за Договором поставки № БТ-0015180 від 17.04.2014, стягнути з відповідача судові витрати.
       Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 червня 2019 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 суму основного боргу за договорами поставки, у розмірі 167 780 грн. 10 коп.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 судові витрати в сумі 1677 грн. 80 коп.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
Не погоджуючись із заочним рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.
Вважає вказане рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права та має місце невідповідність висновків суду обставинам справи.
Посилається на те, що про дату та час судового засідання відповідач належним чином не був повідомлений. В матеріалах справи наявні поштові конверти, адресовані відповідачу, які повернуті відділенням поштового зв`язку за закінченням строку зберігання. Належним повідомленням особи про час і місце розгляду справи може свідчити лише розписка та належна фіксація її вручення. Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Судом першої інстанції під час розгляду справи було порушено принцип змагальності, оскільки відповідач був позбавлений можливості надати суду необхідні заперечення щодо позовних вимог та докази, якими вони обґрунтовуються.
Крім того, на думку апелянта судом неправомірно ухвалено заочне рішення за відсутності сукупних підстав для заочного розгляду справи, що передбачено ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
В апеляційній скарзі зазначено, що під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення представником відповідача було надано суду заяву з переліком товарів, датований 22.11.2014 за підписом ОСОБА_3 , які були повернуті відповідачем як покупцем позивачу як продавцю. З даного переліку вбачається, що предметом зазначеного повернення став товар, який був предметом поставок за видатковими накладними №БТ-15727 на суму 20 900 грн., №БТ-15728 на суму 146 880 грн. (а. с. 58-зворот). Однак, місцевим судом при постановленні ухвали від 26.04.2021 за наслідками розгляду заяви про перегляд заочного рішення дані обставини залишено поза увагою, жодної правової оцінки аргументам відповідача не надано.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду – без змін.
В судове засідання сторони не з`явились, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином. 
У відповідності до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснювалось.
Хмельницький апеляційний суд відмовив в задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи для належної підготовки до участі у справі, у зв`язку необґрунтованістю клопотання.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, відзиву на неї, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, провадження у справі закрити з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідач взяті на себе зобов`язання неналежним чином не виконав, внаслідок чого станом на 19.06.2018 виникла заборгованість відповідача відповідно до умов спірного Договору, яка становить 167 780,10 грн., з яких: 146 880,00 грн. (заборгованість за видатковою накладною № БТ-15728 від 17.04.2014 року), 20 900,10 грн. (заборгованість за видатковою накладною № БТ-15727 від 17.04.2014 року).
       З таким висновком Хмельницький апеляційний суд не погоджується. 
Цивільний процесуальний кодекс (далі - ЦПК) України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19).
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
Судом першої інстанції встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 17 квітня 2014 року між фізичною особою—підприємцем ОСОБА_2 , постачальником відповідно до умов договору, та фізичною особою—підприємцем ОСОБА_1 , покупцем відповідно до умов договору, був укладений Договір поставки №БТ-0015180 (а. с. 6).
Відповідно до п. 1.1. Договору поставки Постачальник зобов`язується на умовах, визначених у цьому Договорі, передати у власність Покупцеві Товар, а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, прийняти та оплатити визначений товар в асортименті, кількості та номенклатурі у відповідності з накладними, які є невід`ємною частиною цього Договору.
Відповідно до п. 1.2. Договору, право власності на Товар переходить до Покупця в момент його передачі Покупцю (представнику Покупця).
На виконання умов договору, покупцю було здійснено поставку товару, а саме: - сіялку 2 ВJ-5Е, в кількості 1 шт. вартістю 1 715,00 грн.; картоплесадитель мотоблочний КС-1МБ (з транспортувальними колесами) в кількості 2 шт. загальною вартістю 2600,00 грн.; мотоблок «Кентавр» МБ2070Д-2, в кількості 1 шт. вартістю 4983,70 грн.; мотоблок «Кентавр» МБ2090Д в кількості 2 шт. загальною вартістю 11 274,60 грн.; плуг «Кентавр» МВ1080Д, в кількості 1 шт., вартістю 326,80 грн. - за видатковою накладною №БТ-15727 від 17.04.2014, усього на суму 20 900,10 грн. (а. с. 7); снігоприбирач «Кентавр» СУ6165, в кількості 1 шт. вартістю 5 040,00 грн.; снігоприбирачі «Кентавр» СУ6165Е в кількості 2 шт. загальною вартістю 13 440,00 грн.; снігоприбирач «Кентавр» СУ7113Е в кількості 2 шт. загальною вартістю 21 600,00 грн.; мотоблок «Кентавр» МБ 208ІД (колеса 4.0-10) в кількості 1 шт. вартістю 8400 грн.; мотоблок «Кентавр» МБ 1080Д в кількості 2 шт. загальною вартістю 16 800,00 грн.; мотоблок «Кентавр» МБ 108ІД в кількості 2 шт. загальною вартістю 19 920,00 грн.; мотоблок «Кентавр» МБ 1010Е-3 в кількості 2 шт. загальною вартістю 22 320,00 грн.; мотоблок «Кентавр» МБ 1010-3 в кількості 1 шт. вартістю 9 600,00 грн.; грунтофреза «Кентавр 100» в кількості 8 шт. загальною вартістю 12 480,00 грн.; мотоблок «Кентавр» МБ 2081Д (колеса 4.00-10) в зборі в кількості 2 шт. загальною вартістю 17 280,00 грн. - за видатковою накладною №БТ- 15728 від 17.04.2014, усього на суму 146 880,00 грн. (а. с. 8).
Відповідно до пункту 2.2. Договору поставки, відповідач зобов`язався оплатити поставлений товар протягом 20 (двадцяти) банківських днів з моменту поставки товару за накладною. 
Однак, всупереч взятих на себе по договору зобов`язань, відповідач не здійснював грошових переказів на рахунок позивача.
Із заявою від 07.10.2019, представником ОСОБА_1 адвокатом Лозінським М.В. надано суду перелік товарів з відміткою, що їх отримав 22.11.2014 ОСОБА_3 (а. с. 58-зворот). 
Предметом позову є стягнення заборгованості за договором поставки.
Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, органи місцевого самоврядування, державні органи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Згідно з частиною першою статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього кодексу, зокрема, фізичні особи, які не є підприємцями. Винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, визначені у статті 20 цього кодексу.
Відповідно до частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.
З огляду на приписи частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4 і 45 цього кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (пункт 4.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18).
Відповідно до статті 3 Господарського кодексу (далі - ГК) України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.
Згідно з частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього кодексу.
Зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням (частина перша статті 173 ГК України).
Судом встановлено, що 03.07.2015 року фізична особа-підприємець  ОСОБА_1 припинив свою підприємницьку діяльність, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копія якого долучена до цієї позовної заяви (а. с. 12-13).
З 15 грудня 2017 року, набрав чинності ГПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», відповідно до якого господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини 1 статті 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, яку раніше здійснювала зазначена фізична особа, зареєстрована підприємцем (див. пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17).
У випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за її зобов`язаннями, пов`язаними із підприємницькою діяльністю, усім своїм майном (див. пункт 4.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18).
Спірні правовідносини виникли щодо невиконання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 умов господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача з втратою статусу фізичної особи-підприємця не припинилися.
       Таким чином, за змістом наведених вище положень законодавства, норм ЦПК, ГПК, ГК, оскільки між сторонами виникли договірні правовідносини з приводу договору поставки як між суб`єктами підприємницької діяльності під час здійснення господарської діяльності з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, апеляційний суд вважає, що вказані відносини є господарськими та відносяться до юрисдикції господарських судів.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 та ч.1 256 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
З врахуванням викладеного апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції порушив юрисдикцію спору, помилково розглянув справу в порядку цивільного судочинства, дана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а тому рішення суду підлягає скасуванню, а провадження в справі відповідно до норм п. 1 ч. 1 ст. 255 і ч.ч. 1, 2 ст. 377 ЦПК України слід закрити.
На виконання вимог ч. 1 ст. 256, ст. 377 ЦПК України апеляційний суд роз`яснює ФОП ОСОБА_2 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції Господарського суду Хмельницької області за територіальною підсудністю і позивач має право протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до апеляційного суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі, із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. 
Оскільки ФОП ОСОБА_1 при поданні заяви про перегляд заочного рішення та апеляційної скарги – сплатив, відповідно 384,20 грн. та 2516,70 грн. судового збору, то з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 2900 грн. 90 грн. судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 376, 377, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
       Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 червня 2019 року скасувати.
       Провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором поставки закрити.
Роз`яснити ОСОБА_2 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції Господарського суду Хмельницької області і позивач має право протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до апеляційного суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі, із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. 
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) судові витрати в розмірі 2900,90 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 17 грудня 2021 року.

Судді А.В. Купельський 
 
Т.О. Янчук

 
О.І. Ярмолюк