ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року	Львів	Справа № 380/9824/21 пров. № А/857/18520/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                      Святецького В.В.          
суддів                                                                            Довгополова О.М., Запотічного І.І.
з участю секретаря судового засідання                     Кардаш В.В.,

          розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської районної державної адміністрації Львівської області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року  у справі № 380/9824/21 (головуюча суддя Мричко Н.І., м. Львів) за позовом ОСОБА_1 до Львівської районної державної адміністрації Львівської області   про оскарження рішень та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської районної державної адміністрації Львівської області, в якому просив: а)  визнати дії відповідача незаконними та протиправними щодо відмови у задоволенні запиту № ВСПОО1/25/05/21 від 25.05.2021 та ненадання для ознайомлення у приміщенні Львівської районної державної адміністрації запитуваної інформації;
б) зобов`язати відповідача надати запитувану інформацію (надати можливість отримати копії та ознайомитись із документами особисто), вказану у запиті №ВСП001/25/05/21 від 25.05.2021:
№ 01-47 “Журнали обліку звернень громадян отриманих через урядову гарячу лінію”;
№ 01-48 “Листування щодо звернень громадян, що надійшли на гарячу лінію Львівської обласної державної адміністрації “ 112”;
№ 01-49 “Журнал реєстрації звернень громадян, що надійшли з Гарячої лінії ОДА “ 112”;
№ 01-50 “Письмові звернення (пропозицїї, заяви, скарги) громадян”;
№ 01-51 “Картотеки реєстрації письмових звернень (пропозицій, заяв, скарг) громадян”;
- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну (немайнову) шкоду, що була спричинена внаслідок незаконних дій суб`єкта владних повноважень – Львівської районної державної адміністрації щодо відмови у наданні інформації на запит в розмірі 100000,00 грн.
Рішенням від 30 липня 2021 року Львівський окружний адміністративний суд позов задовольнив частково.
Визнав протиправними дії Львівської районної державної адміністрації щодо відмови у задоволенні запиту позивача про надання публічної інформації від 25.05.2021, викладені у листі 31.05.2021 № 345/02-36.

Зобов`язав Львівську районну державну адміністрацію надати позивачу для ознайомлення справи, ведення яких передбачено Номенклатурою справ Кам`янка-Бузької райдержадміністрації за 2020 рік згідно з індексами:
- № 01-47 “Журнали обліку звернень громадян отриманих через урядову гарячу лінію”;
- № 01-48 “Листування щодо звернень громадян, що надійшли на гарячу лінію Львівської обласної державної адміністрації “ 112”;
- № 01-49 “Журнал реєстрації звернень громадян, що надійшли з Гарячої лінії ОДА “ 112”;
- № 01-50 “Письмові звернення (пропозиції, заяви, скарги) громадян”;
- № 01-51 “Картотеки реєстрації письмових звернень (пропозицій, заяв, скарг) громадян”, за виключенням персональних даних осіб, яким вказані у таких справах.
У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Стягнув з Львівської районної державної адміністрації (код ЄДРПОУ 44046683, місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Винниченка, 18) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Львівська районна державна адміністрація Львівської області подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тим обставинам, що відмовляючи у задоволенні запиту на інформацію, районна державна адміністрація насамперед виходила з необхідності дотримання вимог Закону України ,,Про захист персональних даних”. Зокрема, відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, належать до персональних даних такої особи. Таким чином, інформація щодо реєстрації звернення/стану його розгляду належить до персональних даних заявника. 
Також, ст.10 Закону України ,,Про звернення громадян” встановлено, що не допускається розголошення одержаних із звернень відомостей про особисте життя громадян без їх згоди чи відомостей, що становлять державну або іншу таємницю, яка охороняється законом, та іншої інформації, якщо ущемлює права і законні інтереси громадян.
Тому з метою запобігання зловживань, спрямованих на отримання конфіденційної інформації про особу шляхом надіслання запиту на інформацію, районна державна адміністрація листом від 31.05.2021 №345/02-26 відмовила ОСОБА_1 у задоволенні його інформативного запиту з поясненнями причин відмови.
Крім того зазначає, що суд не врахував обсягу, характеру та виду документів, які позивач хотів отримати згідно запиту на інформацію, оскільки зазначені в запиті документи фактично складаються з персональних даних громадян, а знеособлення персональних даних, які вказані у таких справах є неможливим та втрачає для позивача будь-який зміст від отримання такої інформації.
З огляду на викладене, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову. 
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У судовому засіданні представники відповідача підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.
Позивач і представник позивача заперечили вимоги апеляційної скарги за їх безпідставністю.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.  
Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача із запитом від 25.05.2021 у порядку Закону України ,,Про доступ до публічної інформації”, в якому просив надати для ознайомлення у приміщенні райдержадміністрації справи, ведення яких передбачено Номенклатурою справ Кам`янка-Бузької райдержадміністрації за 2020 рік згідно з індексами:
- № 01-47 “Журнали обліку звернень громадян, отриманих через урядову гарячу лінію”;
- № 01-48 “Листування щодо звернень громадян, що надійшли на гарячу лінію Львівської обласної державної адміністрації “ 112”;
- № 01-49 “Журнал реєстрації звернень громадян, що надійшли з Гарячої лінії ОДА “ 112”;
- № 01-50 “Письмові звернення (пропозицїї, заяви, скарги) громадян”;
- № 01-51 “Картотеки реєстрації письмових звернень (пропозицій, заяв, скарг) громадян”.
Листом від 31.05.2021 № 345/02-36 відповідач відмовив у доступі до публічної інформації у зв`язку з тим, що журнали обліку звернень громадян, отриманих через гарячу лінію, письмові звернення громадян (пропозиції, заяви, скарги), картотеки реєстрації письмових звернень, листування щодо звернень, що надійшли на гарячу лінію, містять персональні дані громадян.
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що відповідач протиправно відмовив у доступі до публічної інформації, що містить персональні дані, оскільки обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої не обмежений. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2  ст.19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
  Статтею 34 Конституції України  встановлено право кожного вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Відповідно до  статті 3 Закону України ,,Про інформацію” основними напрямами державної інформаційної політики є забезпечення доступу кожного до інформації; забезпечення рівних можливостей щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації; створення умов для формування в Україні інформаційного суспільства; забезпечення відкритості та прозорості діяльності суб`єктів владних повноважень; створення інформаційних систем і мереж інформації, розвиток електронного урядування; постійне оновлення, збагачення та зберігання національних інформаційних ресурсів; забезпечення інформаційної безпеки України; сприяння міжнародній співпраці в інформаційній сфері та входженню України до світового інформаційного простору.
Згідно з положеннями  статті 5 цього Закону, кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Статтею 20 цього Закону встановлено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає  Закон України ,,Про доступ до публічної інформації”.
Відповідно до  статті 1 цього Закону, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Згідно з положеннями  статті 3 Закону України ,,Про доступ до публічної інформації”, право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.
Статтею 40 Конституції України  передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Положеннями  статті 19 Закону України ,,Про доступ до публічної інформації”  визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.
Положення вказаної статті регламентують також й вимоги до запиту на інформацію, які вказують на те, що запит повинен містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.
Суд першої інстанції дослідив наявний в матеріалах справи запит позивача від 25.05.2021, та дійшов правильного висновку, що такий відповідає вимогам Закону України “Про доступ до публічної інформації”, оскільки містить всі необхідні вимоги, які викладені у статті 19 вказаного Закону.
Суд також встановив, що Номенклатурою справ Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації, затвердженою головою районної державної адміністрації, передбачено ведення справ, які вказані у запиті позивача від 25.05.2021.
Отже, запитувана позивачем інформація в розумінні статті 1 Закону України ,,Про доступ до публічної інформації” є публічною.
  Відповідно до частини першої  статті 20 Закону України ,,Про доступ до публічної інформації” розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Згідно з частиною четвертою цієї статті, у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Поряд з цим, як правильно вказав суд першої інстанції,  статтею 22 цього ж Закону  встановлено випадки, в яких розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, а саме: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої  статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені  статтею 21 цього Закону  фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою  статті 19 цього Закону.
Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації (частина друга статті 22).
Зі змісту відповіді на запит колегія суддів вбачає, що відповідач відмовив у доступі до публічної інформації у зв`язку з тим, що журнали обліку звернень громадян, отриманих через гарячу лінію, письмові звернення громадян (пропозиції, заяви, скарги), картотеки реєстрації письмових звернень, листування щодо звернень, що надійшли на гарячу лінію, містять персональні дані громадян. 
Оцінюючи правомірність такої відмови, апеляційний суд зазначає наступне.
Частиною 1  статті 6 цього Закону  встановлено, що інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.
Так, згідно з частиною другою  статті 21 Закону України ,,Про інформацію” конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.
За змістом частин першої та другої  статті 11 Закону України ,,Про інформацію”  інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.
Відповідно до положень  статті 5 Закону України «Про захист персональних даних», персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою. Не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів, державного чи комунального майна, крім випадків, передбачених  статтею 6 Закону України ,,Про доступ до публічної інформації”.
Колегія суддів погоджується з апелянтом, що журнали обліку звернень громадян; листування щодо звернень громадян; письмові звернення (пропозиції, заяви, скарги) громадян містять персональні дані, тобто конфіденційну інформацію. Поряд з цим, суд першої інстанції підставно врахував норми ст.10-1 Закону України ,,Про доступ до публічної інформації”, в яких зазначено, що публічна інформація, що містить персональні дані фізичної особи, оприлюднюється та надається на запит у формі відкритих даних у разі додержання однієї з таких умов:
1) персональні дані знеособлені та захищені відповідно до Закону України ,,Про захист персональних даних”;
2) фізичні особи (суб`єкти даних), персональні дані яких містяться в інформації у формі відкритих даних, надали свою згоду на поширення таких даних відповідно до Закону України ,,Про захист персональних даних”;
3) надання чи оприлюднення такої інформації передбачено законом;
4) обмеження доступу до такої інформації (віднесення її до інформації з обмеженим доступом) заборонено законом.
Відповідно до частини восьмої статті 6 Закону України ,,Про доступ до публічної інформації” обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.
Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що доводи відповідача про наявність персональних даних в запитуваній позивачем інформації як підстава для відмови у наданні інформації є необґрунтованими, а тому суди такі відхиляють.
З врахуванням вимог ст.10-1 Закону України ,,Про доступ до публічної інформації” відповідач зобов`язаний знеособити персональні дані осіб, які вказані у журналах обліку звернень громадян, отриманих через гарячу лінію, письмових зверненнях громадян (пропозиції, заяви, скарги), картотеках реєстрації письмових звернень, листуваннях щодо звернень, що надійшли на гарячу лінію, та надати такі для ознайомлення позивачу. 
З огляду на наведене правове регулювання спірних відносин та встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає протиправною відмову відповідача у задоволенні запиту позивача про надання публічної інформації з підстав, наведених у листі від 31.05.2021 №345/02-36.
А тому зобов`язання відповідача надати позивачу для ознайомлення справи, ведення яких передбачено Номенклатурою справ Камянка-Бузької райдержадміністрації за 2020 рік згідно з наведеними в запиті індексами, проте за виключенням персональних даних осіб, які вказані у таких справах, колегія суддів вважає належним способом захисту прав позивача.
З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.
Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги. 
Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.
Керуючись ст. ст. 243, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської районної державної адміністрації Львівської області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року  у справі № 380/9824/21 – без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Повне судове рішення складено 10.12.2021.