ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" грудня 2021 р.           Справа№ 910/3351/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Барсук  М.А.
суддів:            Пономаренка  Є.Ю. 
          Руденко  М.А. 
 
при секретарі:          Овчинніковій Я.Д.

за участю представників сторін:
від позивача: Осіпчук Ю.В.;
від відповідача: Костенко Т.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріальто"
на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 року 
у справі №910/3351/21 (суддя Чебикіна С.О.)
за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва "Плесо"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріальто"
про стягнення 256 776,18 грн, -

В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:

Короткий зміст позовних вимог

Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва "Плесо" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріальто" про стягнення 256 776,18 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що Аудиторським звітом Департаменту внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради № 070-5-13/47 від 28.12.2019 встановлено нанесення відповідачем матеріальної шкоди у розмірі 256  776,18 грн. шляхом завищення вартості виконаних проектно-вишукувальних робіт.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 у справі №910/3351/21 позов задоволено повністю. 
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріальто" на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва "Плесо" 256 776 грн. 18 коп. надмірно сплачених коштів та 3 852 грн. судового збору.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав про те, що оскільки доказів оформлення актів на зменшення вартості робіт, та повернення надмірно сплачених коштів у розмірі 256 776,18 грн., у відповідності до вимог п. 5.4.7. договору відповідачем суду не надано, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із згаданим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ріальто" оскаржило його в апеляційному порядку, просило скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково прийняв до уваги аудиторський звіт, яким ніби то виявлено завищення вартості виконаних робіт за договором на суму 256  776,18 грн. Апелянт зазначає, що врахування судом аудиторського звіту є неправомірним, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору, не визначені законодавством як безумовний доказ господарського чи цивільно-правового правопорушення та не є належним доказом стягнення грошових коштів з відповідача.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 23.06.2021 справу №910/3351/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді Станік С.Р., Тищенко О.В.
На підставі службової записки головуючого судді від 20.07.2021 та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2021 у зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) та входить до складу суду, у відпустці з 12.07.2021 по 25.07.2021 включно призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/3351/21.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.07.2021 замінено склад колегії суддів у справі № 910/3351/21 та визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді Шаптала Є.Ю., Станік С.Р.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2021 розгляд справи призначено на 14.09.2021.
В судовому засіданні 14.09.2021 оголошено перерву в розгляді справи до 02.11.2021.
Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-07/602/21, у зв`язку з відставкою судді Дикунської С.Я., відповідно до підпункту 2.3.50 пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначити повторний автоматизований розподіл справи № 910/3351/21.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі №910/3351/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Барсук М.А., судді: Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 (з урахуванням ухвали від 15.11.2021 про виправлення описки) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріальто" прийнято до свого провадження та призначено до розгляду на 02.12.2021.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

31.08.2017 року між Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва "Плесо" (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "РІАЛЬТО" (далі - виконавець) укладено договір № 464 (надалі - договір), за умовами якого (п.1.1 договору) замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання виконати проектно-вишукувальні роботи по об`єкту "Розчистка та благоустрій озера Підбірна від вулиці Малоземельної до вулиць Маслівки, Підлипки та Костянтина Ареф`єва у Дарницькому районі м. Києва" 
Відповідно до п. 3.1 договору зазначено, що ціна договору є твердою та визначається згідно зі зведеним кошторисом на проектно-кошторисні роботи, що є додатком до цього договору і становить 575 837,86 грн.
Пунктом 3.3 договору обумовлено, що замовник оплачує виконані роботи на рахунок зазначений в договорі, на підставі підписаних актів здачі-приймання проектних робіт. 
Згідно з п. 4.1. договору передача замовнику виконаних та належним чином оформлених проектних робіт або окремих її частин, розділів та етапів здійснюється згідно з накладними та актами здачі-приймання проектних робіт.
Пунктом 11.1. договору передбачено, що строк дії договору встановлюється з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2017, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором та здійснення розрахунків.
Актом здачі-приймання виконаних робіт за договором №1/464 від 22.12.2017 року на суму 575 837,86 грн. підтверджується факт виконання відповідачем робіт за договором на вказану суму.
Платіжним дорученням № 19 від 22.12.2017 року на суму 575 837,86 грн., копія якого містяться в матеріалах справи, підтверджується факт оплати позивачем виконаних робіт за договором.
Позивач позовні вимоги обґрунтовує результатами проведення Департаментом внутрішнього фінансового контролю та аудиту Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) аудиторського звіту №070-5-13/47 від 28.12.2019 року, яким встановлено, що відповідно до укладеного договору №464 від 31.08.2017 було завищено вартість вишукувальних робіт на суму 256  776,18 грн., у зв`язку з чим на підставі аудиторського звіту просить суд стягнути з відповідача 256  776,18 грн. збитків.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав про те, що оскільки доказів оформлення актів на зменшення вартості робіт, та повернення надмірно сплачених коштів у розмірі 256 776,18 грн., у відповідності до вимог п. 5.4.7. договору відповідачем суду не надано, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими.
Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1).
Згідно з частинами першою, другою статті 509 названого Кодексу зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1); зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2).
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 837 цього ж Кодексу за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч.1).
Статтею 844 названого Кодексу унормовано, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником (ч.1). Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором (ч.2). Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом (ч.3).
Згідно з умовами договору сторонами було досягнуто домовленість про те, що ціна договору є твердою та визначається згідно зі зведеним кошторисом на проектно-кошторисні роботи, що є додатком до цього договору і становить 575  837,86 грн., у тому числі ПДВ.
Пунктом 3.2. договору передбачено, що ціна договору може бути змінена за взаємною згодою сторін виключно у випадках, передбачених постановою Кабінету Міністрів від 01.08.2005 № 668, а саме:
-          виникнення обставин непереборної сили;
-          внесення змін до проектної документації;
-          потреби в усуненні недоліків робіт, що виникли внаслідок невідповідності встановленим вимогам проектної документації, забезпечення якого покладено на замовника;
-          уповільнення темпів або зупинення виконання робіт за рішенням замовника або з його вини, якщо це викликало додаткові витрати підрядника;
-          зміни законодавства з питань оподаткування, якщо це впливає на вартість робіт;
-          істотного зростання (у розмірі 10% та більше) після укладення договору підряду цін на ресурси, які забезпечує підрядник, а також послуг, що надаються йому третіми особами;
-          в інших випадках, передбачених Цивільним та Господарським кодексами України.
Частиною четвертою статті 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.
Відповідно до статті 857 названого Кодексу робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а у разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.
Згідно із статтею 858 цього ж Кодексу, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором (ч.1.). Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов`язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе (ч.2). Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.
При цьому у частині першій статті 853 ЦК України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
Як наслідок, перевірка фактичного наданих послуг, їх якості та відповідності умовам договору покладається на особу, що приймає роботи з боку замовника, під час підписання актів.
Так, на виконання умов укладеного між сторонами Договору підряду відповідачем були виконані, а позивачем прийняті без жодних зауважень та оплачені роботи на суму 575  837,86 грн., що підтверджується Актом здачі-приймання виконаних робіт №1/464 від 22.12.2017 та платіжним дорученням № 19 від 22.12.2017.
Зазначена в акті здачі-приймання виконаних робіт сума відповідає ціні договору, яка визначена на підставі твердого кошторису. 
Матеріали справи не містять доказів внесення змін до договору в частині зміни погодженої сторонами ціни.
А тому, умови договору підряду сторони виконали повністю і зауважень одна до одної з цього приводу у них не було.
Позиція позивача, з якою погодився суд першої інстанції, зводиться до оспорювання погодженої у договорі ціни робіт та ґрунтується виключно на аудиторському звіті з посиланням на п. 5.4.7 договору.
Положеннями ст. 632 ЦК України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що умови, викладені в договорі, були визначені та погоджені сторонами. Договір підряду містить умови про предмет, ціну та строк його дії (умови, що є обов`язковими відповідно до ст. 180 ГК України), та інші умови, жодна з яких не суперечить чинному законодавству.
При цьому, як зазначалося вище, сторони не заперечують, що зобов`язання за договором виконані відповідно до умов укладеного між ними договору, у зв`язку з чим факт виконання договору, прийняття даних робіт та їх повна оплата свідчать про відсутність порушення господарського зобов`язання.
Відповідно до частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Частиною 2 цієї статті визначено, що припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Стаття 599 Цивільного кодексу України та стаття 202 Господарського кодексу України встановлюють, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Отже, враховуючи приписи зазначених норм права, а також договірний характер правовідносин сторін, за наявності умов договору щодо вартості робіт, висновки аудиторської перевірки не можуть змінювати умов договору, які відповідно до наведених вимог норм права є обов`язковими, оскільки недійсними не визнавалися, а відповідно такі висновки перевірки не можуть змінювати і правовідносин сторін щодо ціни договору, вони не можуть встановлювати інші, ніж, визначені умовами договору, умови зобов`язання порівняно із договірними, тому відсутні правові підстави вважати, що такий позов про стягнення розміру завищеної вартості робіт, підлягав задоволенню.
Колегія суддів відзначає, що аудиторський звіт Департаменту внутрішнього фінансового контролю та аудиту Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) №070-5-13/47 від 28.12.2019 є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень у органу, до сфери управління якого належить комунальне підприємство, та містить лише думку органу, який його склав. Зазначений звіт не є рішенням суду або іншого повноважного органу, а тому викладені в ній висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто звіт аудиту не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов Договору.
Верховний Суд України у постанові від 10 вересня 2013 року у справі №21-237а13 зазначив, що акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.
А тому посилання суду та позивача на п. 5.4.7 договору, яким передбачено обов`язок виконавця повернути замовнику надмірно сплачені кошти на розрахунковий рахунок замовника, є необґрунтованим, оскільки позивачем не доведено існування розбіжностей між вартістю виконаних робіт, зазначених у договорі, з вартістю виконаних робіт в сторону їх збільшення (виконання на більшу суму, ніж визначено в договорі), яка вказана в акті приймання-передачі. Як вже було встановлено вище, вартість, відображена в акті здачі-приймання робіт, узгоджується з договірною ціною та зведеним кошторисом, погодженими між сторонами в укладеному договорі. Матеріали справи не містять доказів погодження між сторонами у встановленому законодавством порядку нової ціни договору (в бік зменшення), та укладення відповідного акту на зменшення вартості виконаних робіт.
Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10.09.2013 у справі №21-237а13, постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 910/12793/17, від 21.05.2018 у справі № 922/2310/17, від 24.05.2018 у справі № 918/519/17, від 26.03.2019 у справі № 910/26948/15, від 21.03.2019 у справі № 904/10263/17, від 11.06.2019 у справі № 916/1648/18.
Заявлені до стягнення кошти у розмірі 256  776,18 грн. позивач кваліфікував як нанесені йому збитки (матеріальну шкоду).
Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Частиною 1 ст. 225 Господарського кодексу України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
За приписами статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.
Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:
вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;
додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;
неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;
матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.
Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення виключає відповідальність боржника у вигляді відшкодування збитків.
Оскільки позивачем не доведено порушення відповідачем умов договору № 464 від 31.08.2017 в частині завищення вартості робіт та нанесення збитків позивачу, не доведено протиправної поведінки відповідача, яка спричинила йому збитки, вини відповідача у понесених позивачем збитках, колегія суддів дійшла до висновку, що заявлені вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
За таких обставин, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріальто" підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 року у справі № 910/3351/21 - скасуванню.
Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П  О  С  Т  А  Н  О  В  И  В  :
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріальто" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 у справі № 910/3351/21 задовольнити.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 у справі № 910/3351/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.
3. Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» (04119, м. Київ, вул. Сім`ї Хохлових, 15, корпус А, офіс 3, код 23505151) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РІАЛЬТО" (вул.Академіка Туполєва,17, м.Київ, 04128, код 32733616) 5  777,46 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.
4. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.
5. Матеріали справи № 910/3351/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 08.12.2021

Головуючий суддя                                                            М.А. Барсук 

Судді                                                                                Є.Ю. Пономаренко

                                                                                М.А. Руденко